Справа № 369/1229/20
Провадження № 2/369/17/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18.05.2021 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., позивача ОСОБА_1 , першого відповідача ОСОБА_2 , другого відповідача ОСОБА_3 , представника другого відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області 22.01.2012р. між ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1), який на той час перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , (далі - Відповідач-2) та його батьком, ОСОБА_5 , був укладений Договір на суму 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США, що у грошовому еквіваленті за курсом НБУ на час укладання Договору (Додаток № 1) становило 639 184 гривні.

Призначення позики згідно пункту 2.1 договору сторонами визначено як купівля будівельних матеріалів, оплата послуг сторонніх організацій та третіх осіб для будівництва індивідуального будинку на земельній ділянці площею 5,7 соток (за адресою АДРЕСА_1 ) та купівля автомобіля.

Відповідно до пункту 4.2 договору позика надавалась шляхом банківського переказу. На виконання цього позикодавець 11 травня 2012 року звернувся з письмовою заявою р/н 82931 до структурного підрозділу "Сбербанка Росії" № 9038/01761 у Московському банку про переказ на рахунок позичальника відкритий у Дельта-банку України іноземної валюти у сумі позики. Відповідно до банківських документів 14 травня 2012 року сума позики в повному обсязі була зарахована на рахунок позичальника

Згідно пунктів 3.1, 4.4 договору, відповідач-1 зобов`язався повернути протягом 5 (п`яти) років позикодавцю вказану у договорі всієї суми позики.

Зазначений обов`язок відповідач-1 виконав частково - 22 січня 2016 року повернув в 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, про що позикодавцем була видана позичальнику розписка.

Але ні у вказаний строк, ні пізніше, на неодноразові звернення позикодавця погасити залишок боргу у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США відповідач-1 своєчасно не відреагував і позичені кошти не повернув.

Внаслідок нещасного випадку у травні 2019 р., позикодавець пішов з життя.

Після проведення оформлення усіх необхідних документів по факту смерті батька, 17 жовтня 2019р. позивач подав до Вишневої міської державної нотаріальної контори Заяву про прийняття спадщини. Відповідно до спадкової справи позивач та відповідач-1 є першою чергою спадкоємців за законом.

Серед документів залишених позивачу батьком, він виявив вищезазначений договір позики, банківські документи про переказ позики та розписку про отримання позикодавцем від відповідача-1 від грошових коштів в сумі 30 000 доларів США. Документів про повернення залишку боргу у сумі 50 000 доларів США або їх грошового еквіваленту відповідачем-1, або відповідачем-2 позивачем не було виявлено.

У зв`язку зі смертю позикодавця до позивача, як спадкоємця за законом, перейшло в право вимоги погашення відповідної частки боргу по Договору.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України, у позивача виникло право вимоги 50% залишку боргу по Договору, розмір якого становить 25 000 дол. США що по курсу НБУ на дату повернення позики (на 15.05.2017р. - 2 647,4312 = 100 дол. США) у гривневому еквіваленті становить 661 857,80 грн.

На позичені згідно вищевказаного Договору кошти відповідачем-1 ведеться будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який використовувався відповідачем-1 та відповідачем-2 в інтересах сім`ї з 2009 по 2014 р.

У зв`язку з тим що відповідач-1 перебував з відповідачем-2 у зареєстрованому шлюбі під час укладання Договору, відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні Договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Позивач зазначав що загальний розмір боргу становить: 661 857,8 грн. (основний борг) + 377 002,74 грн. (розмір інфляційних втрат) +53 219,88 грн. (3 % річних) = 1 092 080,42 (грн).

Тому позивач просив стягнути з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Позивача - ОСОБА_1 50 % основного боргу за Договором позики - у сумі 661 857 грн. 80 коп..; інфляційних 377 002 грн. 74 коп. та 3% річних - 53 219 грн. 88 коп. Стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 28.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Відповідачкою ОСОБА_3 03.12.2020 року було подано до суду відзив, згідно якого вона зазначала що у шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 з 07.09.2002 р. по 12.03.2015 р. вони ніколи не позичали грошей. Завжди старалися виходити зі своїх доходів. Чоловік ніколи не говорив їй про позику (чи позики) та жодного разу не згадував, що у нього укладений договір (додаткові договори), розписки про надання невідомих безвідсоткових цільових позик. ОСОБА_1 являється рідним братом ОСОБА_2 .

Що стосується укладеної під час відвідин відповідачем-1 Позивача у м. Боярка Київської області 22.01.2012 року, де було укладено договір позики (безвідсоткової), відповідачу-1 про цю угоду також нічого невідомо та що її на цей час не існувало. Цей договір вважає фіктивним, а як наслідок недійсним.

Зважаючи на факт, що у даний час розглядається справа про поділ майна подружжя за її позовом до ОСОБА_2 , останній використовує всі можливі засоби та вчиняє дії для зменшення розміру частки в спільному майні подружжя через нібито його боргові зобов`язання із третіми особами, зокрема шляхом подання ОСОБА_1 чергового позову до Києво-Святошинського районного суду Київської області та Шевченківського районного суду міста Львова, про стягнення боргу - залишку неповернутої позики чи стягнення боргу за договором позики до третьої особи, відповідача.

Тому відповідач ОСОБА_3 просила у вимогах позову відмовити в повному обсязі.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Янченка А.В.

Ухвалою суду (суддя Янченко А.В.) від 30.12.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу № 369/1229/20 та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.05.2021 року заяву позивача про зменшення позовних вимог залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення вимог позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування своїх вимог позивачем була надана фотокопія договору позики (безвідсоткової) від 22 січня 2012 року, укладеного між ОСОБА_5 так ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_5 у порядку і на умовах, визначених Договором, надав ОСОБА_2 безвідсоткову позику у сумі 639 184 (шістсот тридцять дев`ять тисяч сто вісімдесят чотири) гривень що складає еквівалент 80 000 доларів США за курсом Національного Банку України (далі НБУ) станом на момент укладення угоди, а останній зобов`язався повернути позику протягом 5 (п`яти) років з моменту реального отримання всієї грошової суми від позикодавця.

У судовому засіданні 18.07.2021 року судом оглянуто оригінали договору позики (безвідсоткової) від 22.01.2012, заяви про переказ в іноземній валюті від 11.05.2012, банківських виписок, розписки про отримання позичених грошей від 22.01.2016.

Судом встановлено, що 22.01.2012 року між ОСОБА_5 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики (безвідсоткової), за умовами якого позикодавець у порядку і на умовах, визначених договором, надав позичальнику безвідсоткову позику у сумі 639 184 грн, що складає 80 000 доларів США за курсом Національного Банку України (далі НБУ) станом на момент укладення угоди, а останній - повернути позику у визначений договором строк.

Згідно п. 2.1. договору купівля будівельних матеріалів, оплата послуг сторонніх організацій та третіх осіб для будівництва індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 5,7 соток (за адресою: АДРЕСА_1 ) та купівля автомобіля.

Позичальник зобов`язується повернути позичені в рамках цього договору гроші протягом 5 (п`яти) років з моменту реального отримання всієї грошової суми від позикодавця (п. 3.1. договору).

Пунктом 4.4. договору передбачено, що по закінченню строку, вказаного в п. 3.1. договору, позичальник зобов`язується протягом наступного дня або раніше повернути позикодавцю або його представнику у гривнях грошовий еквівалент суму позики за курсом продажу відповідної валюти за курсом НБУ на день платежу. Місце повернення коштів позичальником - Київська область, м. Боярка.

Стаття 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 95 ЦК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

В обґрунтування своєї позовної заяви позивачем не було надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу щодо належності позивачу права вимоги до відповідачів про стягнення боргу за договором позики.

Так позивачем ОСОБА_2 не доведено, що він є спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину і до якого перейшли права та обов`язки після померлого ОСОБА_5 . Клопотань щодо витребування спадкової справи позивачем не було заявлено.

З наведеного суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено суду, що відповідачами по справі порушені його права, пов`язані із договором позики.

Докази використання першим відповідачем, отриманих від ОСОБА_5 , саме на купівлю будівельних матеріалів, оплату послуг сторонніх організацій та третіх осіб для будівництва індивідуального будинку на земельній ділянці площею 5,7 соток (за адресою АДРЕСА_1 ) позивачем суду не надано.

Усі інші доводи та твердження учасників справи не спростовують вищевикладених висновків суду.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову повністю.

Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд-,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) про солідарне стягнення боргу за договором позики - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 27 травня 2021 року.

Суддя А.В. Янченко