П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Київ

справа № 755/13541/18

провадження № 22-ц/824/3499/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року у складі судді Каліушка Ф.А., про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шумського 5» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року позивач ОСББ «Шумського 5»звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього на користь ОСББ витрати на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись із ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до Дарницького районного суду міста Києва.

В обґрунтування доводів скарги відповідач зазначає, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року, якою дану справу було передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва для подальшого розгляду не була виконана Дарницьким районним судом міста Києва, що суперечить вимогам ст. ст. 18, 258 ЦПК України. В свою чергу, Дарницьким районним судом міста Києва через два роки було постановлено спірну ухвалу, якою, на думку апелянта, крім вищезазначених норм процесуального законодавства порушено ще й ст. 31 ЦПК України та створено спір між судами щодо підсудності справи.

ОСОБА_1 зауважує, щоухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року не оскаржувалась, а отже є рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Позивач ОСББ «Шумського 5» правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, яка зазначена в п. 9 ст. 353 ЦПК України (щодо передачі справи на розгляд іншого суду), розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику ЄСПЛ як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з загальними правилами територіальної підсудності, визначеними

ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

Так, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСББ «Шумського 5» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання та ремонт багатоквартирного будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг.

Передаючи справу за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва, Дніпровського районного суду міста Києва виходив з того, що даний спір має розглядатись за правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України, в даному випадку за місцем реєстрації відповідача, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до юрисдикції Дарницького районного суду міста Києва.

Ухвала Дніпровського районного суду міста Києва в апеляційному порядку оскаржена не була та набулазаконної сили.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу Дарницький районний суд міста Києва виходив з того, що підставою звернення позивача з даним позовом до суду є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, що територіально розташовано у Дніпровському районі міста Києва, а отже даний спір не належить до територіальної юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Застосування вказаних положень судом першої інстанції можливе лише один раз в одній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч.2 ст.32 ЦПК України).

В порушення положень ч. 1 ст. 32 ЦПК України, Дарницький районний суд міста Києва, передаючи дану справу на розгляд Дніпровському районному суду міста Києва, допустив спір про підсудність.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому суди мають гарантувати сторонам розгляд справ належним складом суду за встановленою підсудністю, не допускаючи порушення їх конституційних прав в доступі до правосуддя.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України вказане порушення є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі й направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: