Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до Державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка Алевтини Василівни, третя особа без самостійних вимог на боці позивача приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Апшай Світлана Володимирівна, про тлумачення заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка Алевтини Василівни, третя особа без самостійних вимог на боці позивача приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Апшай Світлана Володимирівна, за якою просить суд: розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 , видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 30 травня 2020 року), який був посвідчений державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В. 22 березня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 06 таким чином, що волевиявлення ОСОБА_3 при складенні заповіту на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було спрямовано щодо належного їй на праві власності майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що згідно заповіту ОСОБА_3 заповіла на випадок своє смерті: 1/2 (одну другу) частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 онуці - ОСОБА_2 .

В межах шестимісячного строку з дня смерті матері, позивач, як законний представник малолітньої доньки, звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Апшай С.В. із заявою про прийняття спадщини. На підставі заяви позивача 15 червня 2020 року була заведена спадкова справа за №5/2020.

Однак, листом за вих. № 33/02-14 від 14.09.2020 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки воля заповідача викладена у заповіті не достатньо чітко, в наслідок чого створюється невизначеність у тексті, а саме в нумерації будинку. Так, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. 13.06.2017 року 1/2 частка квартири, яка належить ОСОБА_3 знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 , а в заповіті, який посвідчений 22 березня 2019 року державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В. громадянка ОСОБА_3 заповідає Ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 . Тому нотаріусом запропоновано позивачеві, як законному представнику малолітньої спадкоємиці ОСОБА_2 звернутися до суду з позовом про тлумаченням заповіту.

Таким чином, у нотаріальному порядку донька позивача не може успадкувати спадкове майно, у зв`язку з чим, вона, як її законний представник, вимушена звернутися до суду із позовною заявою про тлумачення заповіту.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, не зважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом повідомлена належним чином. 11.03.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач до суду також не прибув, 29.10.2020 року подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, за якою позов визнав та пояснив суду, що у заповіті була допущена машинальна описка.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилася, причини неприбуття суду не повідомила, письмових заяв не подала.

Судове засідання у справі було призначене на 11 год. 00 хв. 05.05.2021 року, однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 11.05.2021 року.

Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2019 року ОСОБА_4 склала заповіт № 3-109, який був посвідчений державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори, за яким на випадок своє смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві особистої власності 1/2 (одну другу) частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 заповіла онуці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданою Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 30 травня 2020 року.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.03.2019 року зазначений заповіт був зареєстрований за № 63941464.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.06.2020 року № .06.2020 року було зареєстровано спадкову справу за № 65962070.

За листом від 14.09.2020 року № 33/02-14 приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Апшай Світлана Володимирівна було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки воля заповідача викладена у заповіті не достатньо чітко, в наслідок чого створюється невизначеність у тексті, а саме в нумерації будинку, що й зумовило звернення до суду із зазначеним позовом.

З наданих суду доказів також вбачається, що згідно договору купівлі продажу квартири від 30.06.2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 придбали у спільну часткову власність по Ѕ частці кожна квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_4 було зареєстроване 30.06.2017 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2021 року № 255281075.

Позивач - ОСОБА_5 є рідною дочкою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .

07.09.2022 року позивач вийшла заміж та отримала прізвище після одруження ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 . Від цього шлюбу народилася дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Стаття 213 ЦК України передбачає, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст.1256 ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст. 213 ЦК.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства.

Аналогічні правила містяться і в п. 1.6 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5.

Виходячи із зазначених правових норм, тлумачення заповіту судом здійснюється за наявності таких правових умов: зміст заповіту містить суперечності, неточності, що

ускладнюють розуміння останньої волі заповідача та наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту.

Об`єктом тлумачення заповіту судом є виключно сам заповіт, складений із слів та сполучень слів, які утворюють його текст.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт, оскільки суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті, тобто тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті, а тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, адже це може спотворити волю заповідача.

Тлумачення заповіту - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача.

При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов`язків на випадок смерті.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки належними та допустимими доказами підтверджується, що спадкодавцю - ОСОБА_4 за життя належала на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відтак вона мала законні підстави заповісти саме цю квартиру, що свідчить про наявність механічної описки у заповіті, яку слід виправити, тому позовну заяву слід задовольнити, розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 , видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 30 травня 2020 року), який був посвідчений державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В. 22 березня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 3-109 (номер у спадковому реєстрі 63941464) таким чином, що волевиявлення ОСОБА_3 при складенні заповіту на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було спрямовано щодо належного їй на праві власності майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись cт.ст. 10, 81, 89, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 , видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 30 травня 2020 року), який був посвідчений державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівкою А.В. 22 березня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 3-109 (номер у спадковому реєстрі 63941464) таким чином, що волевиявлення ОСОБА_3 при складенні заповіту на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було спрямовано щодо належного їй на праві власності майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 11.05.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова