Справа № 727/1477/21
Провадження № 2/727/829/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНО)

25 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судового засідання Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за ОСОБА_1 (фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 ), представник позивача адвокат Шевченко Микола Миколайович до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до про стягнення аліментів -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач вказує, що між ним та відповідачем зареєстровано шлюб 10.08.1997 року, який розірвано рішенням суду у 2020 році.

Під час перебування в шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Вказує, що дитина проживає з ним, дитині необхідний належний рівень життя, мати матеріальної допомоги дитині не надає, не піклується його здоров`ям, тобто самоусунувся від піклування та виховання дитини.

Вважає, що мати яка є здоровою та працездатною, має достатній дохід, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, а тому зможе сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 4000 грн. щомісячно.

Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до повноліття дитини з подальшою індексацією відповідно до вимог закону.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці (Семенко О.В.) від 02.03.2021 року відкрито провадження у вищенаведеній цивільній справі за правилами розгляду у спрощеному позовному провадженні.

На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Чернівці № 231 від 31.03.2021 року, вказану цивільну справу за повторним авторозподілом, з підстав смерті головуючого, судді по справі, передано судді цього ж суду Слободян Г.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу справи від 31.03.2021 року).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.04.2021 року суддею Слободян Г.М. справу прийнято до свого провадження та призначено до судового засідання.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 скерували до суду заяви про підтримання позовних вимог, в яких відповідно, просили провести судовий розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов.

За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, зі згоди наданої позивачем, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи в заочному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності надані сторонами, зважає на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Досліджені докази та матеріали справи.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.08.1997 року, який розірвано 21.07.2020 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці (а.с.11).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 де батьком дитини вказаний відповідач ОСОБА_1 а матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрований із ОСОБА_6 1998 року народження та ОСОБА_3 2011 року народження в АДРЕСА_1 без реєстрації, що підтверджується копією довідки №901 від 02.07.2020 року (а.с.12), із довідки вюачається, що окрім спільного сина ОСОБА_3 на утримані у позивача перебуває син ОСОБА_6 .

Згідно акту №60 від 01.07.2020 року складеного комісією працівників КЖРЕП №5 встановлено, що позивач дійсно проживає разом із дітьми по АДРЕСА_1 (а.с.13).

Оскільки позивачу не відомо чи працевлаштована відповідачка офіційно просив суд стягувати фіксовану суму на утримання неповнолітнього сина. ( а.с.14,15).

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На даний час мінімальний розмір аліментів у зв`язку зі змінами у законодавстві не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2021 року 1197,50 грн.

З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, зокрема те, що позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі.

Виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), враховуючи, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, а також, зважаючи, що відповідач є особою молодого віку, в ході розгляду справи не встановлено наявності у нього обмежень в його працездатності, відповідач не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, отже він спроможний працювати та отримувати заробіток (дохід), а тому суд вважає доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання спільної дитини аліментів у розмірі 2000.00 грн. щомісячно, з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини

Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

Визначений судом розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 15 лютого 2021 року..

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У пункті 4 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000).

Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується.

Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Судом встановлено, що адвокат Шевченко Микола Миколайович здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЧЦ №000019, виданого Чернівецькою обласною КДКА від 07.06.2014 року. Відомості про отримувача коштів - адвоката внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, в якому відсутні які-небудь відмітки про зупинення або заборону на зайняття адвокатською діяльністю за весь час в т.ч. в період надання правової допомоги позивачу. Доступ до реєстру є загальнодоступним в мережі Інтернет.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_7 та адвокатом Шевченком М.М. укладено договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) адвокатом від 12.02.2021 року, про надання усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у всіх справах.

Згідно попереднього розрахунку судових витрат до договору №0000796 від 12.02.2021 року загальна сума витрат на правову допомогу становить 9200.00 грн. (а.с.17)

Згідно п.4.2. вказаного договору перелік, обсяг та вартість наданої правничої допомоги та компенсації фактичних витрат на надання правничої допомоги Адвокатом Клієнту оформляється додатковим договором до цього Договору. Пункт 4.3 вказаного договору передбачає, що на підтвердження оплати гонорару та компенсації фактичних витрат на надання правничої допомоги Адвокатом оформляється прибутковий касовий ордер, а Клієнту видається квитанція до прибуткового касового ордеру щодо здійснення оплати.

Відповідно до п.4.1.. Договору про надання юридичних послуг, за послуги надані виконавцем згідно п.п1.1. клієнт сплачує гонорар визначений сторонами за додатковою угодою або замовленням. Досліджуючи матеріали справи в матеріалах справи відсутні докази того що позивач дійсно поніс витрати в розмірі 9200.00 грн- відсутній прибутковий касовий ордер.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Тому суд не знайшов підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, у зв`язку із відсутністю доказів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 коп.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.84, 141, 150, 157, 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-279, 354, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (до про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 15.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, в іншій частині рішення може бути оскаржено.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.05.2021 року.

Суддя Слободян Г.М.