Справа № 203/1982/21
Провадження № 2-з/0203/72/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді - Колесніченко О.В.,

за участю секретаря - Давіденко Ю.А.,

розглянувши у провадженні № 2-з/0203/72/2020 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 пред`явив через суд позов до ОСОБА_2 , де третьою особою визначив ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Терещенко Ніну Сергіївну, на предмет визнання недійсним заповіту, посвідченого 04 листопада 2020 року приватним нотаріусом ДМНО Гусенко О.О., № спадкового реєстру 66695200, № в реєстрі нотаріальних дій 4478, де заповідачем є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , який складений спадкодавцем за життя у лікарні КП «Дніпропетровська клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» з діагностуванням тяжкої хвороби у останнього та перебування в цей час у реанімаційному відділенні лікарні, що виявлено позивачем вже після смерті батька ОСОБА_4 при зверненні його до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого позивач вважає, що заповіт складений батьком у такому стані, в якому він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, усвідомлювати обставини підписання заповіту.

Одночасно з позовом позивач звернувся з заявою про забезпечення цього позову шляхом заборони приватним та державним нотаріусам, зокрема приватному нотаріусу ДМНО Терещенко Н.С., видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеним на спадкоємицю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в тому числі на підставі заповіту: номер у спадковому реєстрі 66695200, номер в реєстрі нотаріальних дій 4478, дата посвідчення 04 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Гусенко О.О., де заповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач, на користь якої складений батьком позивача заповіт, може оформити на своє ім`я на підставі спірного заповіту право власності на все рухоме та нерухоме майно, яке за життя належало померлому батькові, та в подальшому відчужити його на користь третіх осіб, що може значно ускладнити виконання позитивного рішення у цій справі та суттєво відобразитись на відновленні позивачем порушених прав.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 травня 2021 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Слідуючи роз`ясненням, наданим у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, суд приймає до уваги, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що предметом позову є законність заповіту, складеного 04 листопада 2020 року приватним нотаріусом ДМНО Гусенко О.О., на користь ОСОБА_2 , номер у спадковому реєстрі 66695200, номер в реєстрі нотаріальних дій 4478, заповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, виходячи з предмету заявлених вимог та їх підстав, зокрема, того, що позивачем оскаржується саме законність складеного батьком позивача заповіту в період його перебування у реанімаційному відділенні лікарні у тяжкому стані, а також приймаючи до уваги безперешкодну можливість приватних та державних нотаріусів вчиняти будь-які дії на підставі спірного заповіту на користь відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання заповіту недійсним, що буде достатнім і співмірним способом заявленим позовним вимогам і забезпечить можливість вирішення питання законності складеного померлим батьком позивача - ОСОБА_4 заповіту на корить ОСОБА_2 , без порушення прав та інтересів як відповідача у справі ОСОБА_2 , так і зможе забезпечити ефективний спосіб захисту прав позивача у разі можливого задоволення позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Заходи зустрічного забезпечення позову у справі не підлягають застосуванню, оскільки підстави, зазначені в ч.3 ст.154 ЦПК України відносно позивача не встановлені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Терещенко Ніна Сергіївна, про визнання недійсним заповіту задовольнити.

Заборонити приватним та державним нотаріусам, зокрема приватному нотаріусу ДМНО Терещенко Н.С., видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеним на спадкоємицю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в тому числі на підставі заповіту: номер у спадковому реєстрі 66695200, номер в реєстрі нотаріальних дій 4478, дата посвідчення 04 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Гусенко О.О., де заповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання законної сили рішенням суду у справі №203/1982/21.

Строк пред`явлення до виконання даного виконавчого документу три роки.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.В. Колесніченко