КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 442/2255/20-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2293/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Мостової Г.І., Коцюрба О.П.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року у складі судді Ільєвої Г.Г.,

у справі за позовомОСОБА_1 до акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод в користуванні майном, зобов`язати вчинити дії, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

- зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» усунути вчинені ним перешкоди в користуванні майном, а саме грошовими коштами: в сумі 47 959 грн. 01 коп., що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 (в лютому 2020 року збіг строк дії даної картки), та в сумі 28 247 грн. 75 коп., що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 шляхом повернення без виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови заступника начальника державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Н.Є. від 22.10.2019 року про арешт грошових коштів;

- стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , належні йому кошти в сумі 76 206 грн. 76 коп., що знаходяться на карткових рахунках зазначеної банківської установи;

- стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 , заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що 30.10.2019 року при спробі скористатись коштами, які надійшли на картковий рахунок позивача у АТ «КБ «Приватбанк» з Жидачівського Відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, як стягнута на користь позивача заборгована заробітна плата згідно судових рішень з ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» ОСОБА_1 , було отримано інформацію від банку про те, що усі його рахунки арештовано згідно з постановою про накладення арешту ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

В подальшому позивач з`ясував, що у провадженні ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться на виконанні судове рішення у справі №450/1653/13 за позовом ПАТ «Родовідбанк» до ОСОБА_1 та з метою виконання вказаного судового рішення державними виконавцем арештовано кошти на банківських рахунках.

Вказані обставини послугували позивачу звернутися до суду з метою відновлення та захисту своїх порушених прав, так як на переконання останнього відповідач незаконно володіє та розпоряджається його коштами.

30.06.2020 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, яка судом першої інстанції залишена без розгляду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог з урахуванням сум, що були зазначені в заяві про збільшення позовних вимог, та які судом першої інстанції залишені без розгляду.

Зокрема, за змістом вказано, що накладення арешту на заробітну плату, порушує право власності на належні позивачу кошти, що передбачене ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці».

Зазначено, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач був позбавлений тривалий час можливості скористатись належною йому заробітною платою.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просило рішення районного суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 112,124), у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , районний суд виходив з підстав його недоведеності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів, з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким районний суд дав належну оцінку і який не суперечить нормам матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи, постановою ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 22.10.2019року, яка винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 450/1653/13-ц, виданого 10.06.2015 р. Пустомитівським районним судом Львівської області, стягувачем є ПАТ "Родовід Банк", накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_1 , які відкриті в АТ «КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 .

Вказану постанову АТ «КБ «ПриватБанк» отримано 29.10.2019року.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів врегульовано пунктом 9.1 глави 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, далі - Інструкція № 22, якою чітко визначено, що:

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що розміщені на його рахунках, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що розміщені на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом.

Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/ повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

При цьому, матеріалами справи не доведено, що рахунок, на якому перебувають кошти, має спеціальний режим, а тому доводи скарги, що накладення арешту на заробітну плату, порушує право власності на належні позивачу кошти, що передбачене ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці» є безпідставними.

За таких обставин, районний суд дійшов правильного висновку, що отримавши постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, банк був зобов`язаний прийняти вказану постанову до виконання.

Здійснивши накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих на імя ОСОБА_1 та які не визнані такими, що є мають спеціальний режим використання, згідно вимоги державного виконавця, банк діяв в межах та у спосіб, встановлений законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: