МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/1955/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Ткач А.О., за участю:

представника позивача Оніщук К.О.,

представника відповідача Юрченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року було розірвано.

Позивачка зазначала, що у період шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року, яке було змінено постановою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, з відповідача на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що відповідач працює моряком, з 25 вересня 2012 року перебуває на обліку у компанії ТОВ «Ельвіктор Шиппінг енд Трейдінг Одеса» на посаді моториста, періодично працює за контрактами на іноземних суднах та отримує заробітну плату, яка в 2018 році склала 1805,00 доларів США в місяць.

Зі слів знайомих, їй стало відомо, що відповідач проходив навчання у Вищому навчальному закладі «Одеський національний морський університет» з метою отримання спеціальності суднового механіка.

Вважає, що оскільки відповідач закінчив навчання, отримав спеціальність суднового механіка, то вказані обставини значно покращили його матеріальне становище, проте інформація про його доходи у неї відсутня.

Стверджувала, що відповідач за час виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року намагається приховувати свої реальні доходи та сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років.

За думкою позивачки, внаслідок інфляції, низького рівня її заробітної плати, розмір аліментів, який сплачує відповідач недостатній для утримання та гармонійного розвитку дитини, оскільки донька потребує також і духовного розвитку в плані відвідування спортивних секцій для розвитку фізичних здібностей дитини та для підтримання належного стану її фізичного та духовного здоров`я.

Зазначала, що дитина з 01 листопада 2019 року по 01 грудня 2020 року займається у спортивному клубі карате-до «О-КАН, за відвідування якого вона оплатила 8450,00 грн.

Оскільки відповідач працює моряком та отримує дохід, то він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки з урахуванням її віку та інтересів та нести додаткові витрати на дитину.

Всі ці обставини стали причиною її звернення до суду, оскільки вважає, що сума аліментів, яку сплачує відповідач недостатня для утримання доньки, а останній має можливість сплачувати аліменти щомісячно у твердій грошовій сумі.

Посилаючись на те, що відповідач перебуває у працездатному віці, працює моряком, отримує постійний дохід, та з метою уникнення залежності від змін розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інфляції, позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року (справа №521/17397/18) та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 14000,00 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути додаткові витрати в розмірі 4225,00 грн. за відвідування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , занять з карате та судові витрати (т.1 а.с. 61-63).

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1а.с. 29-31).

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 121-122).

Представник позивачки, діючий на підставі довіреності від 27 січня 2021 року, в судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (т. 1 а.с. 75).

Представник відповідача, діюча за довіреністю від 13 квітня 2021 року, в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти зміни способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивачки та утримання дитини аліментів в розмірі 3000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття та додаткових витрат в розмірі 4225,00 грн. за відвідування дитиною занять з карате (т. 2 а.с. 7).

Раніше відповідач надав відзив на позов, яким визнав позовні вимоги частково, та просив суд визначити суму аліментів, які повинні бути стягнуті з нього на утримання дитини в розмірі 2500,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, та заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат в розмірі 4225,00 грн. за відвідування дитиною занять з карате, оскільки вважав, що дані витрати необґрунтовані (т. 1 а.с. 67-68).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 15 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року було розірвано (т. 1 а.с. 10).

В період шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (т. 1 а.с. 5).

Встановлено, що за судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення заяви до суду 22 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, в саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 року, яке було змінено постановою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, було змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2018 року у справі №521/8761/18 у твердій грошовій сумі з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. (т. 1 а.с. 6-9, 143-146, 147-153).

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, обов`язок по сплаті аліментів з боку відповідача на користь позивачки на утримання донькиОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що відповідач за спеціальністю моряк та працював на посаді моториста на суднах під іноземним прапором, що підтверджується послужною книжкою моряка (т. 1 а.с. 109-111).

Згідно відповіді компанії ООО «Ельвіктор Шиппінг енд Трейдінг Одеса» ОСОБА_2 перебуває на обліку у компанії ООО «Ельвіктор Шиппінг енд Трейдінг Одеса» на посаді моториста з 25 вересня 2012 року. У період з 01 січня 2019 року по 18 лютого 2019 року знаходився на судні «GAZ PROVIDENCE» NAFTOМAR SHIIPING AND TRAIDING CO. на посаді моториста при посередництві ООО «Ельвіктор Шиппінг енд Трейдінг Одеса», яка є агентом по трудовлаштуванню моряків. Заробітна платня за місяць склала 1805,00 доларів США (т. 1 а.с. 21).

05 вересня 2017 року між Одеським національним морським університетом та ОСОБА_2 було укладено договір №607-3-146-17/з від 05 вересня 2017 року про надання освітніх послуг. Відповідно до умов договору предметом договору є надання вищої освіти. Форма навчання заочна, освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавр, спеціальність 271 Річковий та морський транспорт (ЕСЕУ), плата за навчання 49450,00 грн. (2-4) курс по 14500,00 грн., 9 сем. 5830,00 грн. (т. 1 а.с. 19-20).

Згідно інформації з єдиного Державного реєстру документів моряків України ОСОБА_2 отримав: диплом механіка третього розряду №01355/2017/01 від 11 квітня 2017 року, виданий капітаном Ізмаїльського морського порту та має статус «дійсний»; підтвердження до диплому механіка третього розряду №01355/2017/01 від 11 квітня 2017 року, виданий капітаном Ізмаїльського морського порту та має статус «дійсний»; свідоцтво фахівця з підготовки за розширеною програмою для здійснення вантажних операцій на танкерах (на нафтових танкерах) №01020/2017/08 від 15 березня 2017 року, видане капітаном Одеського морського порту та має статус «дійсний»; свідоцтво фахівця моторист першого класу №13160/2015/08 від 30 липня 2015 року, видане капітаном Одеського морського порту та має статус «дійсний», що підтверджується листом Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків від 28 січня 2021 року (т. 1 а.с. 48).

Отже, у квітні 2017 року відповідач отримав диплом механіка третього розряду

Таким чином, вказані документи підтверджують факт того, що відповідач працює за кордоном моряком на посаді суднового механіка.

Встановлено, що 24 червня 2020 року позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (т. 1 а.с. 11).

Встановлено, що позивачка працює медичним реєстратором у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» Одеської міської ради, її заробітна плата на місяць складає 5000,00 грн., що підтверджується довідкою №56 від 07 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до довідки Громадської організації «Дитячий спортивний клуб «О-КАН» за період з 01 листопада 2019 року по 01 грудня 2020 року за відвідування дитиною ОСОБА_3 занять з карате, позивачкою ОСОБА_5 було сплачено членські внески в розмірі 8450,00 грн. (т. 1 а.с. 18).

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21 грудня 2020 року відповідач за період з березня 2018 року по вересень 2020 року включно неодноразово виїжджав за кордон України. Останній раз знаходився за кордоном з 16 березня 2020 року по 06 вересня 2020 року, тобто шість місяців (а.с. 40, 49, 112-113, 139-140).

Отже, вказані документи підтверджують факт того, що відповідач періодично виїжджав за межі України для працевлаштування моряком за контрактами з іноземними компаніями.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року за заявою позивача була витребувана інформація з банків України про наявність та/або стан банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , номери банківських рахунків, інформацію про рух коштів та операції на банківських рахунках за 2018-2020 роки (т. 1 а.с. 116-120).

Згідно отриманої інформації, у відповідача відсутні рахунки у банківських установах (т. 1 а.с. 162-211, 219-234, т. 2 а.с. 8-11).

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року була задоволена заява про виклик до суду в якості свідка ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 155-156).

Свідок ОСОБА_6 , допитана в судовому засіданні під присягою, пояснила суду, що з відповідачем у справі вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 06 березня 2018 року по вересень 2020 року. Відповідач з 2006 року ходить у рейси на іноземних суднах. За час їх спільного проживання, відповідач ходив три рази у рейси, а також проходив навчання в Одеському національному морському університеті, після закінчення якого отримав диплом.

Зі змісту Постанови Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року вбачається, що відповідач, працюючи моряком, отримував дохід у місяць 1805,00 доларів США.

Суд вважає, що оскільки відповідач в судовому засіданні не заперечував факт його знаходження в рейсі у 2020 році, але не надав суду довідку про отримання ним доходу в цей період, то суд визначає розмір аліментів виходячи із доходу відповідача за 2018 рік.

Зі змісту постанови Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року вбачається, що відповідач з 10 липня 2018 року по 18 лютого 2019 року знаходився у рейсі терміном 6 місяців з загальним місячним окладом 1805,00 доларів США.

Отже, відповідач за шість місяців роботи, а саме з 10 липня 2018 року по 18 лютого 2019 року отримав дохід в розмірі 10830,00 доларів США.

Оскільки за характером своєї роботи, відповідач працює не весь рік, то його дохід повинен розраховуватися за 12 місяців (10830,00:12), що складає 902,50 доларів США на місяць, що по курсу Національного банку України складає 24774,00 грн. в місяць.

В процесі судового розгляду встановлено, що відповідач з 19 лютого 2021 року працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді менеджера з окладом 6000,00 грн., що підтверджується довідкою від 19 січня 2021 року (т. 1 а.с. 71, 107-108).

При цьому на підтвердження свого працевлаштування, відповідач не надав до суду копію трудового договору, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_7 та повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Суд вважає, що працевлаштування відповідача у ФОПОСОБА_7 це його особисте право, але це не спростовує факт того, що основний дохід відповідач отримує від працевлаштуванню моряком на іноземних суднах і його обов`язок сплачувати аліменти з цього доходу.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтями 2, 3 Конвенції встановлено, що всі діти є рівними у своїх правах, всі діти мають право на любов та піклування батьків.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі за №143цс13 від 05 лютого 2014 року: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів №2901-IV від 22 вересня 2005 року, №2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2395,00 грн., з 1 липня 2510,00 грн., з 1 грудня 2618,00 грн.

Суд вважає, що в матеріалах цієї справи містяться докази, які не спростовані відповідачем і підтверджують, що останній отримує дохід, достатній для виплати аліментів на утримання доньки.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує матеріальної допомоги, тому вважає, що оскільки відповідач є працездатною людиною, то він може платити щомісячно аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі.

Крім того, при встановленні розміру аліментів суд також бере до уваги те, що працевлаштування відповідача на суднах під іноземним прапоромна посаді механіка не є постійним та гарантованим.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 6500,00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку. Доказів, що спростовують зазначене, відповідачем суду не надано.

Посилання відповідача в процесі судового розгляду на те, що сума аліментів, які просить стягнути з нього позивачка на утримання доньки є необґрунтованою та занадто великою, суд не приймає до уваги, оскільки вважає, що належне утримання дитини не є правом батька, а є його обов`язком.

Суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях СК України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покращать її матеріальне становище і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

За правилами частини 1 статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своєї дитини і для суспільства в цілому.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, підлягають задоволенню частково і з відповідача на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягнути аліменти в розмірі 6500,00 грн.,але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 4225,00 грн. за відвідування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , занять з карате, то дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки, представник відповідача визнав позовні вимоги щодо стягнення з останнього додаткових витрат за відвідування дитиною занять з карате, то суд вважає, що дані вимоги не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки, позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, то оплату судового збору в розмірі 840,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений постановою Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року, за якою з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліментина утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Овідіополь, Одеської області, Україна, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 аліментина утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Овідіополь, Одеської області, Україна, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 додаткові витрати в розмірі 4225 (чотири тисячі двісті двадцять п`ять) гривень 00 копійок за відвідування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , занять з карате.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Овідіополь, Одеської області, Україна, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26 травня 2021 року.

Суддя: О.М. Сегеда