КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/924/19 Головуючий у суді І інстанції Радзівіл А.Г.
Провадження № 22-ц/824/3428/2021 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

15 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до садівничого товариства «Переможець», державного реєстратора Броварської районної державної адміністрації Київської області Василенко Лесі Вікторівни про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 21 грудня 2020 року позивач звернувся з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

До апеляційної скарги додано заяву, в якій порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що в судовому засіданні 10 вересня 2020 року було проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваного судового рішення, а його повний текст за неодноразовими зверненнями позивач отримав безпосередньо в суді 27 листопада 2020 року. При цьому через запровадження в суді карантинних заходів по запобіганню поширенню короновірусної хвороби до канцелярії суду неможливо було потрапити, а судові рішення видавалися тільки раз в тиждень, що також вплинуло на строк оскарження позивачем рішення в апеляційному порядку.

Зважаючи, що наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та узгоджуються з процесуальними нормами закону, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Проте апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, а саме не в повному обсязі оплачена судовим збором.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічний висновок про правильне застосування норм права висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пільг щодо сплати судового збору за позовні вимоги про скасування реєстраційних дій тавідшкодування моральної шкоди Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) також не передбачено.

За таких обставин, позивач відповідно до закону звільнений від сплати судового збору лише в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення невиплаченої заробітної плати, однак повинен оплати судовий збір за подання апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду щодо відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування реєстраційних дій тавідшкодування моральної шкоди.

Відповідно до підпункту 1.2. пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено підпунктом 2.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону Закон № 3674-VI, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому положеннями частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду установлена у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Враховуючи категорію спору та характер незадоволених позовних вимог, розмір судового збору в даному випадку повинен становити 2 305,20 грн (1 152,60 грн /майнова вимога/ + 1 152,60 грн /немайнова вимога/).

Оскільки при зверненні з апеляційною скаргою відповідачем було сплачено 840 грн, то йому необхідно доплатити ще 1 465,20 грн судового збору.

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812.

Призначення платежу: *;101; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 на рішення від 10 вересня 2020 року по справі № 361/924/19, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі.

Відповідно до частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, найменування суду, до якого подається скарга.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області, однак станом 21 грудня 2020 року цей суд ліквідовано на підставі Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017, а справа підлягає перегляду в апеляційному порядку саме Київським апеляційним судом, юрисдикція якого поширюється на м. Київ та Київську область.

Отже, позивачу необхідно виправити найменування суду, до якого подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції у даній справі.

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2020 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н.В. Ігнатченко