РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 293/725/21

Провадження № 2/293/562/2021

27 травня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді: Лось Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Ничипорук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхів Житомирської області

цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк"

до ОСОБА_1

про стягнення 15375,90 грн заборгованості

Процесуальні дії по справі

Акціонерне товариство "Акцент-банк" (позивач) звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в про стягнення 15375,90 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.04.2018 , з яких: 13551,86грн заборгованість за кредитом, 1824,04 грн заборгованість по відсоткам.

Ухвалою від 31.03.2021 суд прийняв позовну заяву АТ "Акцент-Банк" до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 26.04.2021.

Ухвалою від 26.04.2021, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 26.04.2021, суд відклав розгляд справи по суті на 27.05.2021.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позов обґрунтовано тим, що 23.08.2018 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою укладення кредитного договору, за умовами якого відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Доводить, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява про приєднання до умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач вказує, що на виконання умов кредитного договору надав відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору, однак відповідач свої зобов"язання за кредитним догвоормо виконав неналежним чином, в результаті чого станом на 27.12.2020 у останнього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 15375,90грн, з яких: 13551,86грн заборгованість за кредитом, 1824,04 грн заборгованість по відсоткам.

У судове засідання позивач повноважного представника не направив, про день, час та имісце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник позивача при направленні позовної заяви до суду просив розгляд справи проводити без участі представника АТ "А-Банк" та в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.3).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення ухвал суду та судових повісток за місцем реєстрації.

17.05.2021 на адресу суду повернулась судова повістка, що направлялась відповідача з відміткою поштового відділення поо неможливість вручення поштового відправлення у зв"язку з тим, що "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 48-50).

Відповідач додатково про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 45).

За приписами ч.11 ст. 128 ЦПК УКраїни, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повіджомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 27.05.2021.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 27.05.2021 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав рішення.

У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Акціонерне товариство "Акцент-Банк" є правонаступником публічного акціонерного товариства "Акцент-банк", що стверджується витягом із статуту, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17, 18-21).

23.08.2018 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку, що стверджується копією анкети-заяви (а.с. 7).

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладання та згоден з його умовами.

До заяви Банк також додав паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитка карта" (а.с.7 зворотна сторона - 8).

Також до кредитного договору позивач додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms у розділі "Умови та правила".

Банк на боргові зобов`язання за кредитом і Овердрафтом нараховує відсотки в розмірі встановленому Тарифами Банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг.

Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов передбачає можливість здійснювати зміну Тарифів, а також умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, як зазначає пзивач, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6. Умов у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості позивач вказує, що станом на 27.12.2020 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 15375,90 грн, з яких: 13551,86 грн заборгованість за кредитом,1824,04грн заборгованість по відсоткам (а.с. 6).

Оскільки відповідач допустив порушення виконання прийнях на себе зобов"язань за кредитним договором, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк" від 23.08.2018 (а.с.7).

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.08.2018.

Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач обґрунтував свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 23.08.2018; витягом із Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://а-bank.com.ua/terms у розділі «Умови та правила»; Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна; розрахунком заборгованості за договором №SAMABWFC6 від 23.08.2018

Дослідивши надану позивачем зазначену вище анкету-заяву, підписану відповідачем, суд встановив, що остання не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, вид кредитної карти, тобто відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ "Акцент-Банк" має надати відповідачу.

Анкета-заява містить текст про ознайомлення споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Вказана анкета-заява не вказує також на те, що 23.08.2018 року між АТ "Акцент-Банк" і ОСОБА_1 укладений кредитний договір №SAMABWFC6 від 23.08.2018.

Примірника кредитного договору №SAMABWFC6 від 23.08.2018, по якому долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості відповідача, позивач при звернені до суду також не надав.

Долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms, яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписаний (а.с.8 звортна сторона-13), а матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила надання банківських послуг, а також за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту, порядок його погашення та сплати процентів, надані банком витяг із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» і Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного сторонами договору.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Дослідивши та оціниви матеріали справи суд дійшов висновку, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу щодо типу виданої відповідачу кредитної картки, яка саме картка, коли і з яким кредитним лімітом видавалась відповідачу, здійснивши нарахування процентів виходячи зі ставки, зазначеної в Паспорті споживчого кредиту.

Водночас паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", який містить підпис відповідача містить умови щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом стосовно двох видів карток: Універсальна" та Універсальна Gold", а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, яка саме картка, коли і з яким кредитним лімітом видавалась відповідачу.

При цьому, в Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем, зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2019 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів.

Звертаючись із позовом позивач також не надав первинних документів, які за своїм змістом відповідали вимогам до первинних документів, визначені у Положенні "Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України" затверженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 7 та відповідно підтверджували б факт користування відповідачем кредитними коштами, факт погашення кредиту у тому чи іншому розмірі, що у свою чергу позбавляє суд можливості перевірити нарахування щодо заявлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості за кредитом.

Водночас суд зауважує, що оскільки матеріали справи не містять доказів щодо укладення сторонами кредитного договору №SAMABWFC6 від 23.08.2018, то наданий АТ "Акцент-Банк" розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Слід також звернтути увагу позивача, що обгрунтований розрахунок позовних вимог вимагає посилання на первинні документи (товарні, товаротранспортні накладні, платіжні доручення, акти приймання-передачі матеріальних цінностей тощо). Такі посилання слід пов`язувати з відповідними юридичними фактами, які мали місце і впливали на розмір суми боргу, пені, штрафу, відсотків тощо з обов`язковим зазначенням часу їх настання, а такі дані відсутні у розрахунку позивача.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42КонституціїУкраїни участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід зазначити, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11Закону№1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Таким чином, зважаючи, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів розміру отриманих відповідачем кредитних коштів від банку, а також доказів повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 13551,86грн заборгованості за кредитом позивачем належними та допустими доказами не доведена.

Крім того, позивач пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 1824,04грн.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за процентами у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 23.03.2018, а також зважаючи на відсутність доказів отримання відповідачем взагалі кредитних коштів на умовах певної кредитної картки.

Подібна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 190/1419/19.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1824,04грн заборгованості за відсотками також є безпідставними.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог та відповідно про відмову у задоволені позову.

Розподіл судових витрат

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (вул.Батумська, буд.11, м.Дніпро, )

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення підписане: 27.05.2021

Суддя Л.В. Лось