Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2021 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря Килинчук Л.Л.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення половини вартості витрат на навчання повнолітнього сина, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення половини вартості витрат на навчання повнолітнього сина вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірваний рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року. У шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.03.2014 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі Ѕ частини всіх видів його щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.06.2018 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини його щомісячного сукупного доходу, до закінчення ним навчання в Дніпровському політехнічному коледжі, однак не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.12. 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до закінчення ним навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки 2080,00 грн. - половину вартості освітньої послуги, сплаченої позивачкою за період з вересня по грудень 2019 року включно за навчання сина в навчальному закладі. Син продовжує навчання та вона несе витрати у вигляді оплати за освітній процес.

Відповідно до договору від 31.07.2019 року № 1253/ІЕЕ, загальна вартість навчання за весь строк навчання складає 31200, 00 грн., вартість освітньої послуги за один навчальний рік складає 10400,00 грн. Вона працює медсестрою в Дніпропетровській міській лікарні № 2, де щомісячно отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, встановленому законодавством. Відповідач працює у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Кримський Титан», аліменти з нього утримуються за виконавчим листом за місцем його роботи, він є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина ОСОБА_5 , оскільки останній потребує матеріальної допомоги з боку батька у зв`язку з навчання в університеті. На підставі ст.199 СК України, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина у вигляді оплати половини вартості освітньої послуги.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2020 року у справі відкрите провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли.

Позивачка та третя особа в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, заперечуючи проти його задоволення зазначив, що він сплачує аліменти на утримання дітей, в тому числі й на повнолітнього сина, що продовжує навчання. За період 2020 р. з нього на утримання сина стягнуто 28671, 50 грн., що значно перевищує вартість освітньої послуги за рік у розмірі 10400 грн. Крім того, він має на утриманні матір похилого віку та незадовільний стан здоров`я, потребують постійного лікування, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам.

Так, факт досягнення третьою особою - ОСОБА_3 повноліття, підтверджується копією паспорту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 (а.с.20).

Факт родинних стосунків сторін не заперечується.

Факт навчання ОСОБА_3 в навчальному закладі підтверджується копією договору № 1253/ІЕЕ-19 від 31.07.2019 року, укладеного між Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» та позивачкою ОСОБА_2 , з якого вбачається, що вартість навчання за очною (денною) формою навчання, за ступенем вищої освіти «бакалавр», спеціальності «Автоматизація та комп`ютерно-інтегровані технології» складає 10400 гривень за один навчальний рік, повна вартість навчання становить 31200 гривень, строк навчання по 30.06.2022 р. (а.с.6) та копіями довідок № 17/28-2739 від 03.07.2020 р. та 17/28-959 від 15.10.2020 р. виданих навчальним закладом (а.с.8,9).

Відповідно до копій квитанцій АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 19.08.2020 та 0.0..1 від 05.02.2020 р. позивачкою сплачено 11440,00 грн. за навчання ОСОБА_3 , за договором 1253/ІЕЕ-19, отримувач Національний технічний університет «Дніпровська політехніка» (а.с.10).

Позивачка працює в КНП «Міська поліклініка № 2» Дніпровської міської ради, на посаді сестри медичної кабінету інфекційних захворювань «Довіра» консультативного-діагностичного відділення № 2 та перебуває в соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується копією наказу даного закладу № 1755-к/І (а.с.11) та копією лікарняного листа (а.с.12).

Відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09 серпня 2019 року до закінчення останнім навчання у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», але не більше як до досягнення ним 23 х років (а.с.13-15).

З копій довідок про доходи № 6 від 06.01.2021 року та № 7 від 06.01.2021 р., виданих філією «Вільногірський ГМК» АТ «ОГХК» вбачається, що ОСОБА_1 працює машиністом відвалоутворювача на данному підприємстві та з його заробітної плати утримуються аліменти в розмірі 16,67 % на утримання сина, що складає в середньому розмірі 2389, 29 грн. щомісячно та в розмірі 25% на утримання доньки, що складає 3769, 73 грн. щомісячно (а.с. 35,36).

Факт сумісного проживання відповідача ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою № 55 від 11.01.2021 року, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та актом складеним депутатом Вільногірської міської ради Мелащенко Ю.М. № 51 від 12.01.2021 року (а.с.43,44).

Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_2 , виданого міським відділом соціального захисту населення, ОСОБА_6 призначена пенсія за віком з 10.09.1994 року (а.с.42).

Відповідно до копій виписного епікризу № 13129, виданого КЗ «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради та результатів УЗО у ОСОБА_1 діагностовано наявність захворювань (а.с.37,38), незадовільний стан здоров`я матері відповідача підтверджується наданими копіями медичних висновків та виписок з історії хвороби ОСОБА_6 (а.с.45-49), на підтвердження витрат коштів на придбання лікарських засобів відповідачем надані копії відповідних квитанцій (а.с.50-51).

Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми ст.ст.187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Тих самих висновків дійшов Верховний Суд України у постанові 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.

Виходячи із змісту вказаних норм, здобуття повнолітньою дитиною вищої освіти не є розвитком її здібностей в розумінні ст.185 СК України, оскільки стосується реалізації права на освіту повнолітньої особи, а не розвитку окремих індивідуальних особливостей та схильностей дитини, якою відповідно до вимог ст.6 СК України є особа до досягнення нею повноліття, а якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, зокрема і шляхом сплати аліментів.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком третьої особи - ОСОБА_3 , який досяг повноліття і продовжує навчання на першому курсі денного відділення Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», не досяг 23-річного віку, навчається на контрактній формі навчання, стипендії не отримує, інших доходів не має, отримує матеріальну допомогу від матері ОСОБА_2 , батько дитини ОСОБА_1 також приймає участь в утриманні сина шляхом сплати аліментів на користь позивачки до закінчення навчання сина у вказаному навчальному закладі, тому в межах заявлених позивачкою вимог та вказаних нею підстав позову, у стягненні з відповідача половини вартості освітньої послуги, про що просить позивачка, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивачки.

На підставі ст.ст. 141, 150, 180,185 СК України і керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 206, 247, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення половини вартості витрат на навчання повнолітнього сина - відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивачки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року, під час дії карантину, суд за заявою учасників справи, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст рішення складено 19 січня 2021 р.

Головуючий - суддя: А.А.Борцова