СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
№2/760/1100/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

19 лютого 2021 року в м. Києві

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Відповідача - Шевченка Ю.А.

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ІІ. Описова частина

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами про скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач вважає своє звільнення незаконним і мотивує свої вимоги наступним.

ОСОБА_1 зазначає, що 03 жовтня 2019 року наказом №864-к його було звільнено з посади провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Позивач наполягає на тому, що зазначений наказ було винесено за відсутності його згоди на припинення трудового договору у зв`язку з наступним.

27 вересня 2019 року, як зазначає Позивач, йому було вручено попередження про скорочення його посади з подальшим вивільненням на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України

Також на підставі ст. 40 КЗпП України Позивачу було запропоновано зайняти посаду старшого фахівця у відділі інформаційного забезпечення управління з питань інформаційної політики. При цьому не було повідомлено ані розміру посадового окладу, ані переліку посадових обов`язків на новій посаді. Крім того, як зазначає Позивач, йому не було запропоновано інших вакантних посад. Разом із повідомлення про скорочення посаду Позивачу, як він вказує, було запропоновано написати заяву про звільнення за угодою сторін у запропоновану Відповідачем дату.

Написання Позивачем такої заяви, як він зазначає, не було обумовлено його бажанням припинити трудові відносини з Відповідачем, а було наслідком протиправного повідомлення його про скорочення посади та спроби перевести на іншу, нефахову посаду, фактичним тиском для визначення в односторонньому порядку дати припинення трудових відносин.

Враховуючи викладене, Позивач наполягає на тому, що написана ним заява не була наслідком його волевиявлення, а фактично написана під тиском з боку посадових осіб Відповідача, які давали зрозуміти.

Враховуючи викладені підстави Позивач просить скасувати наказ про його звільнення та поновити його на роботі, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

16 березня 2021 року до суду надійшов відзив Відповідача, в якому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб наполягав на тому, що Позивач добровільно написав заяву про звільнення за угодою сторін, жодного тиску на нього ніхто не чинив, а тому вимоги є безпідставними.

У судовому засіданні представник Позов підтримав. Зазначив, що заяву про звільнення ним було написано під диктовку директора по роботі з персоналом ОСОБА_2 та під тиском з боку керівництва Відповідача. На момент написання ним заяви в нього було відсутнє волевиявлення на припинення трудових відносин, проте, враховуючи, що його було повідомлено про подальше скорочення його посади та під тиском адміністрації він був зсушений написати заяву про звільнення проти своєї волі.

Представник Відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 підтвердила суду, що після повідомлення Позивача про наступне скорочення його посади та відмову його від запропонованої іншої посади, ОСОБА_1 самостійно виявив бажання на розірвання трудового угоди на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, отримавши при цьому вихідну допомогу, у зв`язку з чим написав таку заяву. Жодного тиску на нього ніхто не здійснював.

ІІІ. Мотивувальна частина

Суд, вислухавши пояснення Позивача та представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 27 вересня 2019 року ОСОБА_1 , провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, було повідомлено про скорочення його посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, запропоновано іншу посаду - старшого фахівця у відділі інформаційного забезпечення управління з питань інформаційної політики. Від запропонованої посади Позивач відмовився.

Законність та обгрунтованість скорочення посади ОСОБА_1 , дотримання процедури повідомлення Позивача про таке скорочення в межах даного провадження не досліджується, оскільки не є предметом доказування.

Встановлено також, що наказом №864-к від 01.10.2019 ОСОБА_1 був звільнений з посади осіб з 03 жовтня 2019 року на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін згідно з поданою ним заявою (а.с. 33).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Як зазначив Верховний Суду у постанові від 08.05.2019 у справі №521/15883/16-ц, у випадку, коли працівник вимагає достроково розірвати укладений з ним трудовий договір, а роботодавець не заперечує щодо припинення з цим працівником трудових відносин, такий договір може бути припинено за угодою сторін згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України. Слід зазначити, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку.

Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, передбачена пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємств, установ, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Суд констатує, що Позивачем не надано доказів щодо застосування до нього тиску, а враховуючи, що ним підписано заяву власноручно, копію наказу отримано та проведено з ним розрахунок при звільненні, суд приходить до висновку про те, що при звільненні ОСОБА_1 . Відповідачем було дотримано вимоги трудового законодавства, а тому відсутні підстави для поновлення Позивача на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Суддя: