Справа № 709/1386/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, та земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, та земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить: будинок з надвірними спорудами, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,249 га. Позивач прийняла спадщину свого батька, так як вчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права на будинок та земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.

Після призначення справи до розгляду по суті за клопотаннями представника відповідача судом неодноразово розгляд справи відкладався.

Так, у судове засідання, призначене на 16 листопада 2020 року, представник відповідача ОСОБА_4 не з`явився, подав клопотання в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату в зв`язку з його участю по справі в Драбівському районному суді Черкаської області, зазначивши, що підтвердження надасть в наступне судове засідання.

06 грудня 2020 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке призначено на 07 грудня 2020 року. Клопотання мотивоване тим, що представник відповідача перебуває на лікарняному з

03.12.2020 року по 13.12.2020 року та зазначено, що підтвердження будуть надані в наступне судове засідання.

22 грудня 2020 року в судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, від останнього надійшла телефонограма про відкладення судового засідання в зв`язку з хворобою.

Разом з цим, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у клопотаннях суду не було надано.

В день судового засідання 18 січня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання. Клопотання мотивоване тим, що відповідач перебуває на самоізоляції, а погодні умови завадили представнику з`явитися до суду.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем у встановлений судом строк не подано відзиву та жодних доказів, зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, так як воно спрямоване на невиправдане затягування розгляду справи та не підтверджене належними та допустимими доказами.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 січня 2020 року серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивач є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 19 червня 1985 року серії НОМЕР_2 (а.с. 13), та копією свідоцтва про шлюб від 14 червня 2014 року серії НОМЕР_3 , згідно з яким позивач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище " ОСОБА_5 " на шлюбне прізвище " ОСОБА_6 " (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 1/2 частина якого належала йому на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 7 лютого 1995 року № 3785 (а.с. 9), а інша 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 1995 року (а.с. 10);

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,249 га, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської облсті, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 23-19-29-01-452 від

30 грудня 1999 року (а.с. 15).

При цьому судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 18-20).

Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Черкаської області від 10 вересня 2020 року № 3052, ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 . В господарстві проживав одиноко (а.с. 7).

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від

02 жовтня 2020 року (вих. № 229-01/16) (а.с. 32), що надійшов у відповідь на запит суду, після смерті ОСОБА_3 подані заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори від імені позивача та відповідача (а.с. 33, 34).

Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 04 вересня 2020 року (вих. № 222/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на спадкове майно, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 16).

Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок та земельну ділянку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.4 ст.1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги, а відповідач є спадкоємцем третьої черги за правом представлення, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, оскільки правовстановлюючі документи на них відсутні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА

№ 878470 від 23 лютого 2018 року позивач є інвалідом ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору.

Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, що складає 1197,00 гривень.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого належала на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 7 лютого 1995 року № 3785 та 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 1995 року, її батькові - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,249 га, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, що належала її батькові - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР 23-19-29-01-452 від 30 грудня 1999 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір у розмірі 1197,00 (одна тисяча сто дев`яносто сім гривень) гривень.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106; код ЄДРПОУ - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляц

Суддя В.В. Левченко