Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2021 Справа №607/21861/20

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

представника позивача, адвоката Авдєєнка В. В.,

представника відповідача, адвоката Чеканівського В. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» про визнання такою, що відсутня заборгованість за спожитий природній газ, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до дочірнього підприємства «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (далі - ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») про визнання такою, що відсутня заборгованість за спожитий природній газ, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 04 грудня 2020 року вона одержала повідомлення відповідача № 4973 від 25 листопада 2020 року про необхідність в термін до 15 год. 00 хв. 15 грудня 2020 року самостійного відключення від газових мереж газопостачання і підготувати до пломбування газове обладнання. Вказане повідомлення було надіслане з огляду на наявну заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природний газ за показником лічильника 29314 м3 в сумі 13 562,37 грн станом на 25 листопада 2020 року. Разом з тим позивачка вважає, що інформація про заборгованість не відповідає дійсності з огляду на наступне. Сторони уклали договір лише 01 липня 2020 року, до укладення якого ОСОБА_1 споживала газ на підставі договору, укладеного з ПрАТ «Тернопільміськгаз». З оборотно-сальдової відомості по абоненту за період з лютого 2017 року по листопад 2020 року вбачається, що відповідач в липні 2020 року зменшив облік газу позивача з показника лічильника 56460 до показника 28516, а заборгованість з 206 248,94 грн до 14 783,20 грн. Перерахунок вказаної заборгованості відбувся під час проведення відповідачем повірки газового лічильника та внаслідок безпідставного обліку відповідачем спожитого позивачем газу. Із вказаної відомості вбачається, що станом на 01 квітня 2018 року за позивачкою рахується заборгованість в сумі 99 822,62 грн, а показник лічильника становив 40752 м3. При цьому зазначено, що ОСОБА_1 оплатила 7 138,81 грн. Разом з тим, хоча позивачка і сплатила 22 квітня 2018 року за спожитий газ 7 138,81 грн згідно з квитанцією №0.0..1, однак у вказаній квитанції зазначила, що показник лічильника становив на час оплати лише 27691 м3, а оплата позивачем була проведена за 1026 м3, газу, оскільки попередній показник лічильника зазначено в квитанції в розмірі 26 654 м3. Таким чином, станом на 01 липня 2020 року різниця між попереднім показником лічильника (27691) і визначеним позивачем під час повірки лічильника показником (28516) становила 825 м3. У відповідності до квитанції №04Х9-1270-К6ВР-63С8 від 06 серпня 2020 року позивачкою було сплачено за спожитий газ в липні 2020 року 5 420,45 гривень. Споживання газу в обсязі 825 м3 відбулось в період з лютого 2020 року по травень 2020 року, а саме: 251 м3 в лютому 2020 року (на суму 1 256,26 грн з розрахунку 5,00503 грн за м3), 211 м3 в березні 2020 року (на суму 912,80 грн з розрахунку 4,32607 грн за м3), 200 м3 в квітні 2020 року (на суму 742,46 грн з розрахунку 3,71231 грн за м3) та 163 м3 в травні 2020 року (на суму 480,56 грн з розрахунку 2,94812 грн за м3). Таким чином, вартість спожитих ОСОБА_1 825 м3 газу становила 3 392,08 грн у зв`язку з чим переплата (аванс) позивача становила 2 028,37 грн (5420,45-3392,08). Однак, за даними оборотно-сальдової відомості відповідача станом на серпень 2020 року за позивачкою рахується борг в сумі 9 713,15 грн, що не відповідає дійсності. За даними оборотно-сальдової відомості також видно, що остання спожила в серпні 2020 року 82 м3 газу, у вересні 2020 року - 250 м3, в жовтні 2020 року - 466 м3, листопаді 2020 року - 935 м3 газу. Однак такі дані відповідача не відповідають дійсності. У серпні, вересні 2020 року позивач спожила по 15 м3 газу (на суму 65,7 та 80,64 грн відповідно з розрахунку 4,38 грн за м3 у серпні та 5,376 грн за м3 у вересні 2020 року), в жовтні 2020 року -113м3 газу (на суму 607,49 грн з розрахунку 5,376 грн за м3), а в листопаді 2020 року - 134 м3 газу (на суму 1061,28 грн з розрахунку 7,92 грн за м3). Таким чином, за період з серпня 2020 року по листопад 2020 року позивач спожила 277 м3 газу на суму 1 815,11 грн. Отже, з урахуванням переплати позивача в сумі 2 028,37 грн станом на 01 грудня 2020 року у позивача була переплата (аванс) за газ в сумі 213,26 грн, а не борг в розмірі 13 526 грн, як вказав відповідач.

За наведених обставин ОСОБА_1 вважає, що відповідач застосовує заходи нечесної підприємницької практики, вводить позивачку в оману щодо наявного боргу та застосовує агресивні підприємницькі практики, погрожуючи припиненням газопостачання у разі неоплати боргу за спожитий газ. Внаслідок таких дій відповідача, позивачці заподіяно істотної моральної шкоди, оскільки вона переживає щодо можливості вчинення відповідачем протиправних дій щодо припинення газопостачання внаслідок неоплати боргу за спожитий газ, що істотним чином може змінити звичний спосіб життя ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, позивачка просила суд визнати такою, що відсутня заборгованість перед відповідачем за спожитий природній газ станом на 25 листопада 2020 року; зобов`язати відповідача відображати достовірні дані в обліку спожитого та оплаченого позивачем газу; зобов`язати відповідача утриматись від підприємницької практики, що вводить в оману позивача чи є агресивною щодо нього; стягнути з відповідача на користь позивачки 15 000 грн заподіяної моральної шкоди та судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 5 000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» вчиняти дії, що спрямовані на припинення газопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті, в порядку, передбаченому частинами 7, 8, 9, 10 ст. 158 ЦПК України.

12 січня 2021 року представник відповідача ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» відмовити повністю. Покликається на те, що починаючи з 28 травня 2015 року відповідач є Постачальником природного газу. Оператором ГРМ являється ПАТ «Тернопільміськгаз». Щодо показників лічильника, то об`єм (обсяг) спожитого газу (показник лічильника), визначається побутовим споживачем та Оператором ГРМ, а саме ПАТ «Тернопільміськгаз» відповідно до умов підписаного між ними Договору розподілу природного газу або за плановою величиною середньомісячного споживання. Після цього, показник лічильника, враховуючи положення законодавства та Типового договору на розподіл природнього газу № 15-2 Н від 01 липня 2015 року передається Оператором ГРМ постачальнику ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», який враховуючи ціну природного газу для побутового споживача нараховує плату. Відтак, ДП «Газпостач» не має жодного відношення до визначення об`єму (обсягу) спожитого природного газу позивачкою. Як вбачається з Оборотно-сальдової відомості по абоненту ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , наданої позивачкою, споживання останнім природного газу мало місце вже станом на 01 лютого 2017 року, а відтак і акцептування Договору постачання. Щодо даних оборотно-сальдової відомості представник відповідача покликається, що твердження позивачки про те, що дані Оборотно-сальдової відомості по особовому рахунку позивачки не відповідають дійсності є суб`єктивними, оскільки вказаний документ містить результати виконання договірних відносин між побутовим споживачем і Оператором ГРМ в частині визначення об`ємів (обсягів) спожитого газу та як наслідок між побутовим споживачем і Постачальником в частині нарахування плати. Жодних протиправних дій, агресивної підприємницької практики, Постачальник до побутового споживача ОСОБА_1 не застосовував, оскільки відповідачем використовується порядок припинення газопостачання, який наданий йому законодавством, а також погоджений споживачем та Постачальником. Окрім цього, жодного доказу, котрий підтверджував би розмір заподіяної моральної шкоди в зазначеному об`ємі, позивачкою не надано, а саме доказування моральної шкоди ґрунтується на припущеннях. Відтак, Постачальник не може нести відповідальність за дії третіх осіб щодо споживача.

26 січня 2021 року позивачка подала заяву, у якій з огляду на те, що 24 грудня 2020 року вона припинила договірні відносини з відповідачем та уклала новий договір з НАК «Нафтогаз Україна» просила залишити без розгляду позовні вимоги про зобов`язання відповідача відображати достовірні дані в обліку спожитого та оплаченого позивачем газу та про зобов`язання відповідача утриматись від підприємницької практики, що вводить в оману позивача чи є агресивною щодо нього.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2021 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» в частині зобов`язання відповідача відображати достовірні дані в обліку спожитого та оплаченого позивачем газу та про зобов`язання відповідача утриматись від підприємницької практики, що вводить в оману позивача чи є агресивною щодо нього. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

18 березня 2021 року позивачка подала заяву, у якій повідомила про невідповідність наведених у оборотно-сальдовій відомості інформації дійсним обставинам справи, оскільки, в оборотно-сальдовій відомості вказано, що станом на 01 лютого 2017 року показник лічильника газу в будинку позивача дорівнював значенню 25309 м3. Однак ще 28 квітня 2016 року позивачем було проведено на користь відповідача оплату в сумі 20 298,92 грн згідно платіжного доручення №Р24А72976432А724309, в призначенні платежу якого зазначено, що показник лічильника станом на день проведення платежу дорівнював значенню у 26655 м3. Крім того, у вказаній оборотно-сальдовій відомості зазначено, що станом на кінець вересня 2017 року показник лічильника газу дорівнював значенню 28516 м3. Проте, згідно з квитанцією №0.0..1 від 22 квітня 2018 року у призначенні платежу, проведеного на користь відповідача в сумі 7 138,81 грн, вказаний показник лічильника зі значенням 27691 м3, а попереднє значення лічильника зазначено як 26665 м3, що відповідає значенню показника, вказаному у попередньому платіжному дорученні з похибкою у 10 м3. Таким чином, наведені показники лічильника в обумовленій оборотно-сальдовій відомості за період з 01 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року не відповідають дійсності, що зумовило необґрунтоване нарахування позивачу суми заборгованості за спожитий газ.

06 квітня 2021 року представником відповідача подані додаткові пояснення, у яких він наводить математичні обрахунки та обґрунтування, того, що дані лічильників (попередні, поточні) і суми розрахунків зазначених в Платіжному дорученні №Р24А72976432А724309 від 28 квітня 2016 року; Дублікаті квитанції №0.0..1 від 22 квітня 2018 року; Квитанції №04Х9-1270-Л6ВР-63С8 від 06 серпня 2020 року визначені позивачем самостійно в порушення Кодексу газорозподільних систем, Правил постачання природного газу, Типового договору розподілу природного газу є суперечливими, а відтак не заслуговують на увагу та повинні бути оцінені критично.

Представник позивача адвокат Авдєєнко В. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, адвокат Чеканівський В. Р. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позову заяву.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

01 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» та Дочірнім підприємством «Газпостач» публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз» укладено типовий договір на розподіл природного газу № 15-2 Н. За Договором Газорозподільне підприємство зобов`язується надати Замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об`єктів Замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін (п. 2.1. Договору).

17 червня 2015 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ДП «Газпостач» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз», строк ліцензії 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року.

11 травня 2017 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано постанову № 633 про видачу ліцензій з постачання природного газу, зокрема ДП «Газпостач» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськгаз».

17 січня 2020 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано постанову № 166 про внесення змін до постанови НКРЕКП від 11 травня 2017 року № 633, якою у назві слова ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз» замінити словами ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз».

Як слідує з акту про відповідність обсягів від 17 березня 2016 року ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз» прийнято від ПАТ «Тернопільміськгаз» за лютий 2016 року по абонентно побутовим споживачам обсяги (покази лічильників, включно з плановим станом на 01 березня 2016 року) в загальній кількості 12975071 м3 природного газу. Виключно до цих обсягів, проведено нарахування програмним забезпеченням ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз» побутовим споживачам, що підтверджується цим актом. ПАТ «Тернопільміськгаз» повністю відповідає за достовірність обсягів показників лічильників, в т.ч. планових станом на 01 березня 2016 року), які передані ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз», зокрема глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільчих мереж.

Як слідує з реєстру споживання природного газу по абонентах за лютий (покази лічильника станом на 01 березня 2016 року, обсяги поабонентно без лічильника) згідно даних ПАТ «Тернопільміськгаз» та підтвердження актом відповідності обсягів від 17 березня 2016 року, показники лічильника абонента НОМЕР_1 станом на 01 березня 2016 року становили 23 450,03.

Відповідно до платіжного доручення № Р24А72976432А724309 від 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 здійснила платіж за газ в сумі 20 298,92 грн, подано показник лічильника 26655 м3.

Згідно з квитанцією №0.0..1 від 22 квітня 2018 року ОСОБА_1 здійснила оплату за послуги газ у сумі 7 138,81 грн. Дані лічильника: попередній - 26665, поточний - 27691.

01 липня 2020 року позивачкою ОСОБА_1 підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам до постачальника ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз».

Відповідно до квитанції від 06 серпня 2020 року позивачем здійснено платіж за газопостачання у сумі 5 420, 45 грн та надано показник лічильника: попередній - 26655, поточний - 28602.

У відповідь на адвокатський запит від 07 листопада 2020 року ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» надало оборотно-сальдову відомість по абоненту, який проживає за адресою АДРЕСА_2 за лютий 2017 року - листопад 2020 року, згідно якої станом на 01 червня 2020 року зменшено показ лічильника споживача з 56 468 м3 до 28 516 м3, та борг з 206 248,94 грн до 14 783,20 грн.

25 листопада 2020 року ДП «Газпостач» TOB «Тернопільміськгаз» надіслало ОСОБА_1 о/р НОМЕР_1 повідомлення споживачеві про припинення (обмеження) газопостачання, згідно якого у зв`язку з заборгованістю за спожитий природний газ на показник лічильника 29314 м3 в сумі 13 562,37 запропоновано у термін до 15 години «15» грудня 2020 року самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання. У разі невиконання цієї вимоги транспортування газу на адресу буде припинено (обмежено) в примусовому порядку.

Відповідно до обороно-сальдової відомості по абоненту, який проживає за адресою АДРЕСА_1 за березень 2016 - березень 2021 станом на 01 січня 2021 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 є заборгованість у розмірі 10 082,41 грн.

01 січня 2021 року Авдєєнком В. В. здійснено платіж у сумі 974,74 грн ДП «Газпостач» за газопостачання, АДРЕСА_3 , відповідно до квитанції № М9Х6-1Р62-ЗКР7-Х148 від 01 січня 2021 року.

05 січня 2021 року ДП «Газпостач» надіслало на адресу ОСОБА_1 повідомлення про необхідність погасити заборгованість перед ДП «Газпостач» TOB «Тернопільміськгаз» згідно остаточного рахунку вартості спожитого природного газу в розмірі 10 082,41 грн, яка відповідно до ст. 14 Закону України «Про ринок природного газу» та п. 11 розділу «Правил постачання природного газу» повинна бути оплачена не пізніше 10 робочих днів.

Відтак, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Відповідно до абз. 12 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У виниклому спорі відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила), Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2494.

Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу ГРС приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі - ВОГ) інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРС.

При цьому відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.

Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГРС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Пунктами 16, 17 Розділу ІІІ Правил, в редакції чинній на час виникнення спірної заборгованості визначено, що оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні.

Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується.

З проаналізованих судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 проводила оплату спожитих об`ємів природного газу шляхом перерахування коштів за реквізитами відповідача через банківську платіжну систему із вказівкою на показник лічильника, який відображав різницю між вже оплаченим та спожитим на день платежу об`ємом природнього газу.

Водночас, за даними оборотно-сальдової відомості відповідача за лютий 2017 - листопад 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , станом на серпень 2020 року за позивачкою рахується борг в сумі 9 713,15 грн, за наступним споживанням: в серпні 2020 року 82 м3 газу, у вересні 2020 року - 250 м3, в жовтні 2020 року - 466 м3, листопаді 2020 року - 935 м3 газу. Згідно повідомлення споживачеві про припинення (обмеження) газопостачання № 4973 від 25 листопада 2020 року борг ОСОБА_1 перед відповідачем становить 13 562,37 грн., а за інформацією з оборотно-сальдової відомості по вже вказаному абоненту за березень 2016 року - березень 2021 року борг позивачки перед відповідачем станом на 01 січня 2021 року складає суму 10 082,41 грн.

Відтак, як встановлено судом, показники об`ємів спожитого ОСОБА_1 газу, надані самим споживачем та об`єми, за якими здійснював розрахунки постачальник газу ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» суттєво відрізняються, як і нарахована заборгованість.

Відповідно до п. 27 Розділу ІІІ Правил, в редакції чинній на час виникнення спірної заборгованості, постачальник має право безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу, право проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта. Зазначене право постачальника газу кореспондується з правом споживача, визначеним у п. 25 Правил, проводити на вимогу постачальника звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта.

Враховуючи вищевикладене, посилання представника відповідача ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» на те, що постачальник ДП «Газпостач» не має жодного відношення до визначення об`єму (обсягу) спожитого природного газу позивачем, суд вважає помилковими.

Як було установлено судом, показники об`ємів спожитого природного газу, які оплачувались позивачкою, та об`єми газу, на які фактично здійснювались нарахування ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» є різними у відповідні періоди часу. Відповідач у спірній ситуації не вчинив жодних дій з метою перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем ОСОБА_1 обсягів природного газу з підписанням відповідного акта.

Отже, суд вважає вірними твердження представника позивачки, адже вони не спростовані представником відповідача про те, що станом на 01 липня 2020 року різниця між попереднім показником лічильника (27691) і визначеним позивачем під час повірки лічильника показником (28516) становила 825 м3. У відповідності до квитанції №04Х9-1270-К6ВР-63С8 від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 було сплачено за спожитий газ в липні 2020 року 5 420,45 гривень. Споживання газу в обсязі 825 м3 відбулось в період з лютого 2020 року по травень 2020 року, а саме: 251 м3 в лютому 2020 року (на суму 1 256,26 грн з розрахунку 5,00503 грн за м3), 211 м3 в березні 2020 року (на суму 912,80 грн з розрахунку 4,32607 грн за м3), 200 м3 в квітні 2020 року (на суму 742,46 грн з розрахунку 3,71231 грн за м3) та 163 м3 в травні 2020 року (на суму 480,56 грн з розрахунку 2,94812 грн за м3). Таким чином, вартість спожитих ОСОБА_1 825 м3 газу становила 3 392,08 грн у зв`язку з чим виникла переплата (аванс) в розмірі 2 028,37 грн (5 420,45-3 392,08). У серпні, вересні 2020 року позивачка спожила по 15 м3 газу (на суму 65,7 та 80,64 грн відповідно з розрахунку 4,38 грн за м3 у серпні та 5,376 грн за м3 у вересні 2020 року), в жовтні 2020 року - 113 м3 газу (на суму 607,49 грн з розрахунку 5,376 грн за м3), а в листопаді 2020 року - 134 м3 газу (на суму 1061,28 грн з розрахунку 7,92 грн за м3). Таким чином, за період з серпня 2020 року по листопад 2020 року позивач спожила 277 м3 газу на суму 1 815,11 грн. Отже, з урахуванням переплати позивачки в сумі 2 028,37 грн станом на 01 грудня 2020 року у ОСОБА_1 була переплата (аванс) за газ в сумі 213,26 грн, а не борг в розмірі 13 526 грн, як вказав відповідач.

Наведені в представлених суду оборотно-сальдових відомостях показники лічильника за період з 01 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року суд відхиляє, оскільки вони спростовані платіжними документами споживача ОСОБА_1 , яка вказувала показник лічильника при сплаті за спожитий природній газ.

За встановлених по справі обставин, суд вважає, що такий спосіб захисту як визнання такою, що відсутня заборгованість за спожитий природній газ є правильним та фактично відповідає змісту заявленої позовної вимоги, оскільки порушення прав та інтересів позивачки підлягають захисту також у спосіб, який не передбачений ст. 16 ЦК України, однак є ефективним способом захисту та відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що для того, щоб бути ефективним, спосіб захисту має бути спроможним запобігти виникненню або продовженню порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення у справі «Гарнага проти України»), а так само встановлювати механізм відновлення порушеного права (рішення у справі «Doran v. Ireland»).

Відтак суд робить висновок про те, що заявлені позовні вимоги в частині визнання такою, що відсутня заборгованість ОСОБА_1 перед ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за спожитий природній газ є підставними та підлягають до задоволення.

В решті вимог позивачки суд відмовляє, виходячи з наступного.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відтак не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки нею не надано жодних доказів на підтвердження її заподіяння та не обґрунтовано розмір матеріальної компенсації.

З приводу стягнення з відповідача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Натомість, позивачкою не надано жодних доказів щодо понесених витрат у заявленому до стягнення розмірі.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правничу допомогу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати такою, що відсутня заборгованість ОСОБА_1 перед дочірнім підприємством «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» за спожитий природній газ.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: дочірнє підприємство «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз», , адреса місцезнаходження: вул. Шептицького, буд. 20, м. Тернопіль, 46008.

Повний текст рішення суду складено 05 травня 2021 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська