ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1115/20 Номер провадження 22-ц/814/1147/21Головуючий у 1-й інстанції Козир В. П. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Кривчун Т.О.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Грущанського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 березня 2021 року, постановлене суддею Козир В.П. (повний текст складено 11 березня 2021 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до Козельщинської селищної ради, ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Козельщинська державна нотаріальна контора, Козельщинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

26.11.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому, з урахуванням його уточнень від 19.01.2021, просить встановити, що він та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідними братами.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,24 га, що розташована на території Козельщинської територіальної громади Козельщинського району Полтавської області.

Крім нього, ОСОБА_1 , заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_3 , який родинних стосунків із померлим спадкодавцем не підтвердив, інші спадкоємці відсутні. Заповіт померлий за життя не складав. Постановою державного нотаріуса Курочкіна О.О. від 11.08.2020 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документів, які підтверджують факт родинних відносин між ним та спадкодавцем ОСОБА_4 , а саме, що вони є двоюрідними братами.

На даний час не збереглися свідоцтво про народження ОСОБА_4 , а також книги реєстрації актів цивільного стану про народження за період із 1908 по 1916 р.р., тому використавши усі можливості заходи досудового врегулювання спору та не усунувши обставини, які перешкоджають реалізації його права на спадкування, просить в судовому порядку встановити факт родинних відносин.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 03.03.2021 позов ОСОБА_1 до Козельщинської селищної ради, ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Козельщинська державна нотаріальна контора, Козельщинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), про встановлення факту родинних відносин задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідними братами.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що вимоги позову є доведеними належними доказами. Встановлення факту, про який просить позивач, відповідає його інтересам, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, зокрема, право на повторне звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Іншого порядку встановлення такого факту законом не передбачено.

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні вимог позову відмовити. Просить здійснити перерозподіл судових витрат та стягнути із позивача витрати за подачу апеляційної скарги та на правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанції на загальну суму 8 000,00 грн.

На підставі ч.2 ст.90 ЦПК України просить визнати недопустимими показання свідка ОСОБА_5 , яка не була знайома із ОСОБА_6 , матір`ю спадкодавця, та надала суду покази зі слів матері позивача.

Посилаючись на практику Полтавського апеляційного суду, викладену в постановах від 10.06.2019 №548/893/17 та 29.01.2020 №552/4885/18 доводить, що виключно покази свідків не є належним доказом у справі щодо встановлення факту родинних відносин четвертого ступеня споріднення, а інших доказів, які б обґрунтовано підтверджували факт родинних відносин спадкодавця та позивача, останнім не надано.

Заперечує висновки районного суду про доведеність вимог позову належними доказами та вважає суперечливою інформацію, що міститься у відповіді Козельщинського РВ ДРАЦС від 22.08.2019 №586/16.9-04-30, та у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 14.11.2019 щодо інформації про не збереження чи часткового збереження Книг реєстрації актів цивільного стану за періоди з 1908-2016 та з 1910-1916 роки.

Звертає увагу на відсутність у позивача спільних фотокарток із спадкодавцем, листів чи інших доказів, які б документально підтверджували їх родинні зв`язки.

Стосовно висновків суду першої інстанції про його, відповідача, можливе відсутнє законне право та очікуваного результату в разі відмови у задоволенні позову, зазначає, що у цій справі не вирішувалося питання наявності чи відсутності спадкових прав ОСОБА_3 на спадщину після ОСОБА_6 , а тому суд безпідставно стягнув із нього судові витрати.

27.04.2021 до апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_3 , у яких він просить звернути увагу апеляційного суду на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження, що ОСОБА_7 (мати позивача) та ОСОБА_6 (мати покійного ОСОБА_4 ) мали спільне прізвище « ОСОБА_8 » та коли і на якій підставі їх прізвища змінилися.

05.05.2021 до апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Зазначає, що свідок ОСОБА_5 давала суду показання під присягою, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей, та повідомила достовірну, відому їй інформацію про родичів ОСОБА_7 , у тому числі щодо рідної сестри ОСОБА_9 . Свідок назвала джерело своєї обізнаності, ці обставини їй сталі відомі зі слів ОСОБА_10 , яка померла, а тому не може особисто їй підтвердити.

Доводить допустимість показань свідка, які підтверджуються наявними у справі доказами, серед яких: копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , де матір`ю зазначена ОСОБА_7 ; записом акту про народження ОСОБА_4 , де матір`ю вказано ОСОБА_6 ; архівною довідкою від 02.10.2019 №04-13/947.

Просить врахувати, що внаслідок спливу значного проміжку часу та під впливом історичних подій (тимчасової окупації Полтавщини 1941-1943 р.р.) документи, які б могли свідчити про родинні відносини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не збереглися.

Стосовно доводів відповідача, що лише одна особа із всього села погодилася надати свідчення, наголошує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 померли у 1989 та 1982 роках, а з дати їх народження минуло більше ста років, тому всі свідки, які могли б надати свідчення є особами похилого віку 78-85 років та за станом здоров`я і через карантинні обмеження не можуть прибути до суду.

Спростовує посилання відповідача на практику апеляційного суду, як підставу відмови у позові, оскільки згідно ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Твердження відповідача про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження, що ОСОБА_7 (мати позивача) та ОСОБА_6 (мати покійного ОСОБА_4 ) мали спільне прізвище « ОСОБА_8 » спростовує витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, згідно якого дівоче прізвище ОСОБА_7 « ОСОБА_8 ».

У суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Грущанський В.О., доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні. Позивач та його представник заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить таких висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Майорщина Козельщинського району Полтавської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14.01.2019 Козельщинським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області./а.с.24/ Із актового запису про смерть від 14.01.2019 №11убачається, що ОСОБА_4 народився, проживав та помер у селі Майорщина Козельщинського району Полтавської області./а.с.44/

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області./а.с. 19/.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 20.02.2019 №340, виданою Лутовинівським старостинським округом Козельщинської ОТГ./а.с. 21/.

Згідно інформації, отриманої зі Спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувалися./а.с.15/

03.04.2019 ОСОБА_1 , а 19.06.2019 ОСОБА_3 звернулися із заявами про прийняття спадщини до Козельщинської державної нотаріальної контори./а.с.11,13/

Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. від 11.08.2020 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку с/г призначення площею 3,24 га, що знаходиться на території Лутовинівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як двоюрідними братами./а.с.10/.

Постанова державного нотаріуса вмотивована тим, що спадкова справа на майно померлого ОСОБА_4 заведена за №87/2019 від 03.04.2019, на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 подав також ОСОБА_3 , але свої родинні стосунки не підтвердив.

Спадкове майно є особистою власністю померлого; такого, що пережило, подружжя немає; спадкоємців, передбачених ст.ст. 1261-1265 ЦК України немає; інших спадкоємців немає, заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувалися.

Як пояснив ОСОБА_1 , у нього відсутні документи, які засвідчують факт родинних відносин, що він, ОСОБА_1 , дійсно є двоюрідним братом ОСОБА_4 , а саме відсутні свідоцтва про народження їх матерів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , так як архіви не збереглися, про що свідчить довідка Козельщинського РВ ДРАЦС від 22.08.2019 №1937/02-14.

ОСОБА_1 пояснив, що він є сином ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, а ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_6 , що підтверджується актовим записом про народження, яке приєднане до матеріалів спадкової справи.

Успадкувати майно померлого ОСОБА_1 зможе лише за умови встановлення факту родинних відносин між ним та його двоюрідним братом./а.с.10/

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.05.1950 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , місце народження: Полтавська область, село Майорівка Козельщинського району./а.с.25/

Згідно запису акту про народження від 26.01.1948 №3 батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , місто постійного мешкання батьків: с.Майорщина Козельщинського району Полтавської області./а.с.55/

Відповідно до листа Козельщинського РВ ДРАЦСГУЮ у Полтавській області від 22.08.2019 №586/16.9-04-30, у архіві не виявлено актові записи про народження ОСОБА_13 , 1913 р.н., та ОСОБА_14 , 1911 р.н., складених Лутовинівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області.

Перевірка проведена за період з 1910-1916, 1908-1914 роки, Книги реєстрації актів цивільного стану про народження за 1908-19016 роки не збереглися, також перевірені поновлені актові записи про народження за період з 1944 р. по теперішній час, та актові записи також не виявлені./а.с.17/

Відповідно до архівної довідки від 02.10.2019 №04-13/947, виданої Державним архівом Полтавської області, у метричній книзі для запису народжених за 1910 рік значиться народжена та хрещена ІНФОРМАЦІЯ_6 . Варвара, батьки: «козак ОСОБА_15 * ОСОБА_16 та його законна дружина ОСОБА_17 *.

У метричних книгах для запису народжених за 1912, 1914 рр., які надійшли на зберігання до Державного архіву Полтавської області, метричного запису про народження ОСОБА_18 , 1913 р.н., немає.

Метричні книги для запису народжених парафіян Миколаївської православної церкви с.Бригадирівка Кобеляцького повіту Полтавської губернії (нині с.Майорщина Козельщинського району Полтавської області) за 1913 рік у державному архіві відсутні. Значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період тимчасової окупації Полтавщини (1941-1943 рр.) нацистськими загарбниками./а.с.22/

У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 14.11.2019 №5 у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_13 , 1913 р.н. - відсутня. Перевірку проведено за 1910-1916 роки. Книги державної реєстрації актів за 1910-1916 роки за зазначеним у запиті населеним пунктом збереглися частково./а.с.23/

Згідно показань свідка ОСОБА_5 , остання суду пояснила, що із січня 1965 року по грудень 1967 року проживала та працювала у с.Майорщина Козельщинського району Полтавської області. Особисто знала «тітку ОСОБА_19 » ( ОСОБА_7 ) та її сестру «тітку ОСОБА_20 » ( ОСОБА_6 ), яка є матір`ю ОСОБА_21 , але з останньою ніколи не спілкувалася. Під час спілкування зі ОСОБА_7 , та їй постійно розповідала про свою родину, у тому числі про сестру ОСОБА_20 та брата ОСОБА_22 . Їй відомо, що тітка ОСОБА_20 та тітка ОСОБА_19 є сестрами, а їх прізвище з дитинства « ОСОБА_8 », після одруження їх прізвища змінилися на « ОСОБА_23 » та « ОСОБА_24 ».

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з підстав їх доведеності належними письмовими доказами, що узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_5 . Остання підтвердила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були сестрами. Суд дійшов висновку, що позивач ужив усіх залежних від нього заходів з метою отримання доказів та доведення фактів родинних відносин з померлим спадкодавцем в позасудовому порядку, але позбавлений можливості довести такий факт з незалежних від нього причин перед нотаріусом з метою оформлення права на спадщину.

Апеляційний суд погоджується із висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та переоцінки доказів.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.4 ст.1266 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст.1258 ЦК України).

Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва (пп.4.1); доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (пп.4.2); спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості; свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п.4.12); при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (п.4.14).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

З огляду на викладені норми матеріального та процесуального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позову є доведеними належними доказами, а встановлення факту, про який просить позивач, відповідає його інтересам, має юридичне значення та породжує юридичні наслідки, іншого порядку встановлення законом такого факту не передбачено.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість, як доказу, показань свідка ОСОБА_5 , на правильність таких висновків не впливають та колегією суддів відхиляються з огляду на таке. По-перше, свідок ОСОБА_5 попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань згідно ст.ст.384,385 КК України; по-друге, її показання узгоджуються із наявними у справі письмовими доказами, не спростованими відповідачем, а саме: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , де матір`ю зазначена ОСОБА_7 ; записом акту про народження ОСОБА_21 , де матір`ю вказано ОСОБА_6 ; архівною довідкою від 02.10.2019 №04-13/947, згідно якої у метричних кгнигах для запису народження за 1912, 1914 р.р., які надійшли на зберігання до Державного архіву Полтавської області, метричного запису про народження ОСОБА_18 , 1913 р.н., немає; метричні книги для запису народження парафіян Миколаївської православної церкви с.Бригадирівка Кобеляцького повіту Полтавської губернії (нині с.Майорщина Козельщинського району Полтавської області) за 1913 рік у державному архіві вісутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно суперечливої інформації, яка міститься у відповіді Козельщинського РВ ДРАЦС від 22.08.2019 №586/16.9-04-30 та у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 14.11.2019 щодо інформації про не збереження чи часткового збереження Книг реєстрації актів цивільного стану за періоди з 1908-2016 та з 1910-1916 роки, колегією суддів відхиляються. Наявні розбіжності у вказаній інформації є незначними та по своїй суті зводяться до підстав факту відсутності запитуваної інформації, а тому не можуть стати на заваді особі для встановлення нею юридичних фактів, за фіксацією та збереження яких відповідає держава.

При цьому районний суд обґрунтовано виходив із того, що з обох наведених документів вбачається, що інформація щодо актових записів про народження ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не збереглася; по-друге, перша відповідь (а.с.17) стосувалася тільки Книг реєстрації актів цивільного стану про народження за 1908-1916 роки, у другому ж документі (витяг, а с. 23) мова йде взагалі про усі Книги державної реєстрації актів цивільного стану за 1910-1916, а не тільки про Книги державної реєстрації актів цивільного стану про народження.

Стосовно доводів відповідача, викладених у письмових поясненнях апеляційному суду від 22.04.2021, про відсутність доказів на підтвердження, що ОСОБА_7 (мати позивача) та ОСОБА_6 (мати покійного ОСОБА_4 ) мали спільне прізвище « ОСОБА_8 », колегія суддів зазначає наступне.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що відповідач на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції навів довід про відсутність доказів на підтвердження, що ОСОБА_7 (мати позивача) та ОСОБА_6 (мати покійного ОСОБА_4 ) мали спільне прізвище « ОСОБА_8 », апеляційний суд приймає до уваги, як доказ, наданий позивачем разом із відзивом на апеляційну скаргу витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, яким спростовано такі доводи та підтверджено, що дівоче прізвище ОСОБА_7 « ОСОБА_8 »./а.с.174/

Доводи апеляційної скарги з посиланням на практику апеляційного суду, колегією суддів відхиляються, оскільки така практика не має узагальнюючого значення, тоді як при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, викладеним відповідачем у відзиві на позов, не ґрунтуються на доказах та зводяться до заперечення встновленого районним судом факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.05.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун