ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/615/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання

Клисак Н.Г., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В

29.04.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Борсученко Альони Юріївни, в якому просять позбавити батьківських прав відповідача по справі відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петрківської селищної ради від 04.03.2021 №02 було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини Петриківської селищної ради було встановлено, що ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_1 , вихованням якого не займається. Так з 15.12.2017 її син ОСОБА_1 за заявою відповідача влаштований до КЗ «Спеціалізований будинок дитини» м. Кам`янське з цілодобовим проживанням та на повному державному забезпеченні. Доньку ОСОБА_2 відповідач народила ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вже 20.12.2020 вона покинула дитину за місцем проживання на родичів та пішла з дому.

Представниками органу опіки та піклування Петриківської селищної ради 28.12.2020 малолітня ОСОБА_2 була вилучена з родини та направлена до дитячого відділення Петриківської центральної лікарні.

З 05.03.2021 її дочка ОСОБА_2 за заявою відповідача влаштована до КЗ «Спеціалізований будинок дитини» м. Кам`янське з цілодобовим проживанням та на повному державному забезпеченні.

За час проживання дітей у вищезазначеному закладі, відповідач лише тричі відвідала сина ОСОБА_1 , дочку ж ОСОБА_2 не відвідала жодного разу.

Відповідач ОСОБА_3 навчається в ПТУ79, вихованням дітей не займається, має порушення дисципліни, схильна до правопорушень. 06.08.2018 була засуджена Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 296 КК України до одного року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. 05.01.2021 була притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.

За місцем проживання родини відповідача за адресою АДРЕСА_1 , умов для проживання і виховання дітей не має, в будинку антисанітарний стан, холодно, для дітей не передбачено дитячого кутка, ігор для розвитку дітей немає, ванна кімната та побутова техніка відсутня, санвузол на вулиці.

Враховуючи вищезазначене, 04.03.2021 комісія з питань захисту прав дитини Петрківської селищної ради прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно її дітей.

30.04.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує, оскільки не має можливості доглядати за дітьми.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, надані сторонами судового провадження письмові докази є достатніми для цілей вирішення даної справи, а тому приймаючи до уваги існуючу тривалу невизначеність в долі дітей, в інтересах яких розглядається справа, призначення справи до судового розгляду суд розцінює як невиправдане зволікання формального характеру, у зв`язку з чим вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією пасорта ОСОБА_3 та копіями свідоцтв про народження дітей, які містяться в матеріалах справи (а.с. 5-7).

Згідно повідомлення КЗ «Камянський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» № 232 від 22.04.2021, малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поступила до будинку дитини 05.03.2021 за Розпорядженням голови Петриківської селищної ради від 03.02.2021 №54-р по заяві матері ОСОБА_3 терміном на 6 місяців.

За весь час перебування малолітньої ОСОБА_2 у будинку дитини з 05.03.2021 мати жодного разу дитину не відвідала, не телефонувала, не цікавилася станом її здоров`я.

Малолітня ОСОБА_2 перебуває під диспансерним наглядом з діагнозом: синдром рухових порушень, легка м`язова кривошия на фоні гіпотонії м`язового тонусу, внаслідок пренатального гіпоксичного ураження ЦНС; білково-енергетична недостатність; функціонуюче відкрите овальне вікно. (а.с. 8).

Згідно повідомлення КЗ «Камянський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» № 233 від 22.04.2021, малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 поступив до будинку дитини 05.12.2017 за Розпорядженням голови Петриківської РДА від 04.12.2017 №Р-684/0/343-17 по заяві матері ОСОБА_3 .

За весь час перебування малолітньої ОСОБА_2 у будинку дитини з 05.12.2017 мати відвідала дитину лише тричі: 23.12.2017, 24.11.2018. 07.12.2018.

З 07.12.2018 ОСОБА_3 жодного разу дитину не відвідала, не телефонувала, не цікавилася станом її здоров`я.

Малолітній ОСОБА_1 перебуває під диспансерним наглядом з діагнозом: мінімальна мозкова дисфункція, гіпердинамічний синдром, затримка мовленнєвого розвитку. (а.с. 9).

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 01.04.2021 слідує, що 01.04.2021 представники служби у справах дітей Петриківської селищної ради спільно з КЗ «Центр соціальних служб» Петриківської селищної ради в складі комісії по вивченню умов для проживання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідали родину ОСОБА_3 за її місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 та ними було встановлено, що умов для проживання і виховання дітей немає, в будинку антисанітарний стан, холодно, для дітей не передбачено дитячого кутка, ігор для розвитку дітей немає, ванна кімната та побутова техніка відсутня, санвузол на вулиці (а.с. 11-15).

Згідно характеристики ОСОБА_3 з ПТУ №79 від 13.04.2021, остання характеризується як особа схильна до правопорушень, має статус дитини, що позбавлені батьківського піклування, оскільки її вихованням займалася старенька бабуся. Вихованням своїх двох дітей не займається. Через тиждень після народження другої дитини залишила її на свою бабусю і не з`являлася вдома декілька днів (а.с. 10).

В матеріалах справи містяться також докази притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 КК України, за що її 06.08.2018 було засуджено вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області до одного року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік (а.с. 21-24).

Крім того відповідач ОСОБА_3 05.01.2021 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків), що підтверджується відповідною копією постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області, що набрала законної сили 29.01.2021 (а.с. 20).

Згідно письмової заяви ОСОБА_3 на ім`я голови органу опіки та піклування Петриківської селищної ради від 01.04.2021, ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25).

Згідно висновку органу опіки та піклування Петрківської селищної ради 04.03.2021 № 2/12-597/1, встановлено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17-19).

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).

Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має зокрема і орган опіки та піклування.

Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Досліджений в судовому засіданні висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей на переконання суду є достатньо обґрунтованим, оскільки відповідає фактичним даним, що містяться в решті досліджених судом письмових доказах.

На підставі ретельного дослідження вищенаведених доказів суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток. Після їхнього народження відразу ж відмовилася від догляду за ними, що стало підставою для їх відбирання та поміщення до спеціалізованого будинку дитини. За час перебування дітей в державному закладі, відповідач не проявила жодного інтересу та будь-якої зацікавленості в їхній подальшій долі. Більше того, відповідач сама надала заяву, відповідно до якої не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її дітей. Тобто вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками у відношенні дітей, що є підставою для позбавлення її батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення відповідає найкращим інтересам дітей.

Враховуючи вищевикладене, приділяючи увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей та враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей, оскільки під час розгляду справи було достеменно встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по їх догляду та вихованню.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідача зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, розмір якого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позовну заяву Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко