Номер провадження: 22-з/813/26/21
Номер справи місцевого суду: 522/6750/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 січня 2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-
В провадженні Одеського апеляційного суду знаходилась апеляційна скарга представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя вирішено відмовити. Також суд вирішив допустити поворот виконання рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2017 року встановивши, що це рішення є підставою для скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію про право власності за ОСОБА_3 на квартиру в АДРЕСА_1 та вилучення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також для скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.07.2017 року № 288 «Про зміну номера квартири АДРЕСА_2 ».
05.01.2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки апеляційний судом не вирішено питання щодо поділу майна, а саме стояночного місця по АДРЕСА_3 , яке було придбано під час шлюбу за договором купівлі-продажу та є спільною власністю подружжя.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
За ч.ч. 3-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники провадження в судове засідання не викликались.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд, частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення в справі вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Як зазначено в постанові Одеського апеляційного суду від 24.12.2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 13.01.2015 року був укладений договір купівлі-продажу стояночного місця, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 6 (т. 1, а.с. 24-27). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2015 року власником зазначеного стояночного місця вказана ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 28).
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з ч. 3 вказаної статті якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Як роз`яснив пленуму Верховного Суду України в своїй постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме в п. 24 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).
В п. 23 вказаної постанови Пленум ВСУ зазначив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Апеляційний суд дійшов висновку, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції в першому випадку не досліджував джерело доходів подружжя, за які була придбана спірна квартира, а в іншому ще і не залучав до участі в справі осіб, прав та інтересів яких може стосуватися даний спір. На даний час в Приморському районному суді м. Одеси розглядається справа № 495/7384/18. Разом з тим, мотивів щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стояночного місця, апеляційний суд не навів.
Між тим, правильно виходячи з презумпції рівності часток, якщо інше не доведено сторонами, суд першої інстанції не врахував, що на спірне майно стояночне місце накладено арешт в рамках цивільної справи № 495/7384/18, особа, в інтересах якої обтяжено майно ОСОБА_6 , та не залучав до участі в справі осіб, прав та інтересів яких може стосуватися даний спір. На даний час в Приморському районному суді м. Одеси розглядається справа № 495/7384/18. З врахуванням того, що справа знаходилась на стадії апеляційного оскарження, проте
усунути всіх недоліків через специфіку стадії шляхом ухвалення нового рішення не було можливості, то питання поділу майна подружжя, в тому числі стояночного місця, слід вирішувати в рамках нового провадження з врахуванням наявності справи, результат розгляду якої слід враховувати при поділі майна подружжя.
Таким чином, враховуючи вище наведене, апеляційний суд частково задовольняє заяву про ухвалення додаткового рішення в справі, ухвалює рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині поділу спільного майна подружжя - стояночного місця по АДРЕСА_3 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 270, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна подружжя - стояночного місця по АДРЕСА_3 .
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду.
Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк
15.01.2021 року м. Одеса