Дата документу 15.01.2021 Справа № 333/1912/14-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 333/1912/14 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/807/38/21
У Х В А Л А

15 січня 2021 р. м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кримської О.М., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Акварт-Україна» в особі ліквідатора ТОВ «Акварт-Україна» про звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року виправлено описку у виконавчому листі від 21 лютого 2017 року, виданому у цій справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року залишена без руху для надання до суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 420,40 грн. на рахунок банківської установи, яка уповноважена на його отримання.

21.08.2020 вищевказану ухвалу Запорізького апеляційного суду було направлено ОСОБА_1 на адресу, зазначену в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте, лист з ухвалою апеляційного суду від 21 серпня 2020 року направлений ОСОБА_1 02 жовтня 2020 року повернувся до Запорізького апеляційного суду неврученим особі, яка подала апеляційну скаргу, із відміткою установи пошти про причини повернення листа «за закінченням встановленого строку зберігання».

Вимоги ухвали від 21 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, особою, що подала апеляційну скаргу, виконані не були.

Ухвалою від 06 жовтня 2020 року було продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року в цій справі.

07.10.2020 року ухвали Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року та 06 жовтня 2020 року було надіслано ОСОБА_1 на адресу, зазначену в апеляційній скарзі.

Лист з ухвалами апеляційного суду від 21 серпня 2020 року та 06 жовтня 2020 року направлений ОСОБА_1 повернувся до Запорізького апеляційного суду не врученим, із відміткою установи пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вимоги ухвали від 21 серпня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, особою, що подала апеляційну скаргу, виконані не були.

Ухвалою від 01 грудня 2020 року в черговий раз було продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року в цій справі.

03.12.2020 року ухвали Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року та 01 грудня 2020 року в черговий раз було надіслано ОСОБА_1 на адресу, зазначену в апеляційній скарзі.

Лист з ухвалами апеляційного суду від 21 серпня 2020 року та 01 грудня 2020 року направлений ОСОБА_1 повернувся до Запорізького апеляційного суду не врученим, із відміткою установи пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи, що судова кореспонденція направлена ОСОБА_1 на адресу вказану ним в апеляційній скарзі, повернута до суду з відміткою установи пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», а матеріали справи не містять повідомлення апелянта про зміну адреси проживання, суд приходить до висновку про недотримання ОСОБА_1 свого процесуального обов`язку, визначеного ст. 131 ЦПК України.

Як визначено ч. 1,2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З наведеного вбачається, що апелянт, маючи достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги в період з 21.08.2020 до 14.01.2021, рухом своєї апеляційної скарги не цікавився, вказавши адресу для листування, ухиляється від отримання поштової кореспонденції тобто на власний розсуд не скористався правом на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 185 ЦПК України строк для усунення недоліків апеляційної скарги не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Якщо апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 не усунуто недоліки, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у строк визначений судом, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року в цій справі слід визнати неподаною та повернути апелянту.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2020 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Акварт-Україна» в особі ліквідатора ТОВ «Акварт-Україна» про звернення стягнення на майно визнати неподаною та повернути ОСОБА_1 .

Справу повернути до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя

Запорізького апеляційного суду О.М. Кримська