Справа № 141/482/20
Провадження № 22-ц/801/30/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 рокуСправа № 141/482/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В., представника скаржника, позивача ОСОБА_1 адвоката Костюк Г. М., розглянувши за правилами, вста-новленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляцій-ного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участі третіх осіб, які не заяв-

ляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів -

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про застосування

наслідків недійсності нікчемного правочину, стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на додаткове рішен-ня Оратівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ухвалене у примі-щенні суду у смт Оратів Вінницької області за головування судді Климчука С.В., повний текст якого складений 22 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в Оратівський ра-йонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 гривень. Позивачі просили зобов`язати відповідачів припинити будь-які дії від імені Приватного сільськогосподарсь-кого підприємства «Авангард», яке знаходиться в с. Осична Оратівського райо-ну Вінницької області, стягнути у солідарному порядку на їх користь з відпові-дачів вказану суму моральної шкоди.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 31 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено ( т. 1, а. с. 236-243 ). Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишена без задоволен-ня, рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 31 травня 2018 року - без змін ( т. 2, а. с. 140 - 147 ).

14 червня 2018 року відповідач, представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Богун В. В. звернувся в Оратівський районний суд Вінницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі з питання стягнення з позивачів на користь ОСОБА_4 понесених витрат на професійну правни-чу допомогу в сумі 21 000,00 гривень, посилаючись на наступні обставини. На підставі та умовах договору від 07 лютого 2018 року № 7/02/18, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останній вчиняв дії з надання правничої допомоги ОСОБА_4 , витрати якого у розмірі 21 000,00 гривень зафіксо-вані представленими суду фінансово-банківськими документами. Заявник про-сив суд ухвалити додаткове рішення у справі. У зв`язку з відсутністю у штаті суду протягом певного періоду часу повноважних на здійснення правосуддя суддів ухвалою від 03 серпня 2020 року справа за заявою ОСОБА_5 про ухва-лення додаткового рішення прийнята до провадження суду та розгляду без вик-лику сторін. Відповідач ОСОБА_4 зобов`язаний цією ухвалою суду на-дати детальний, обгрунтований, документально підтверджений розрахунок по-несених судових витрат під час розгляду справи.

10 серпня 2020 року представник ОСОБА_10 ОСОБА_5 подав суду розрахунок суми судових витрат до договору від 07 лютого 2018 року № 7/02/18 з доданими письмовими доказами на підтвердження, обгрунтування цього розрахунку ( т. 2, а. с. 191- 204 ).

Додатковим рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року заява адвоката Богуна В. В. задоволена у повному обсязі, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 ви-трати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 гривень (т. 2, а. с. 224 - 228).

Не погоджуючись з ухваленим 17 вересня 2020 року додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному по-рядку, просить дане додаткове рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Скаржник посилається на невідповідність викладених у рішенні висновків суду фактичним обставинам справи, ухвалення оскаржуваного додаткового рішення з порушенням норм процесуального права. Скаржник підкреслює, що правнича допомога має бути реальною, дійсною і вартість її має бути співмірною. Суму у 21 000, 00 гривень за підготування відзиву на позовну заяву не можна визнати співмірною ціною наданої послуги. Судові засідання ОСОБА_5 не відвідував; він також є відповідачем у справі, тому компенсація правничої допомоги між співвідповідачами чинним процесуальним законодавством не передбачена. Крім цього судом порушено норми процесуального законодавства, оскільки скаржник не був допущений до розгляду в судовому засіданні порушеного пи-тання (т. 2, а. с. 229 - 231).

30 листопада 2020 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляцій-ну скаргу ОСОБА_1 відповідача, адвоката ОСОБА_4 - Богуна В. В., де зазначається про відсутність обгрунтування незгоди скаржника із сумою витрат на правничу допомогу. Виклавши у відзиві перебіг власної роботи як адвоката з надання суду 20 та 28 березня 2018 року заяв щодо урахування понесених ОСОБА_11 витрат на правову допомогу, які підтверджуються копіями банківських заявок на переказ готівки від 12, 23 лютого, 07 березня 2018 року, заявник стверджує про доведеність факту понесених відповідачем зазначених витрат у сумі 21000,00 гривень. ОСОБА_5 акцентує увагу на незапереченні ОСОБА_1 протягом усього періоду розгляду судом його позову, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_4 . Така позиція ОСОБА_1 виключає іні-ціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомо-гу одній із сторін без відповідних дій з боку такого учасника справи. Відповідач ОСОБА_5 просить залишити додаткове рішення суду без змін, а скаргу ОСОБА_12 без задоволення ( т. 3, а. с. 8 - 10 ).

У дане судове засідання учасники справи, окрім представника скаржника адвоката Костюк Г. М., не з`явилися з невідомих причин, будь-яких заяв від них з приводу розгляду справи не надходило. Беручи до уваги належне, завчасне повідомлення сторін у справі про місце, день та час судового засідання, про що свідчать наявні у справі рекомендовані поштові повідомлення, колегія суддів апеляційного суду у відповідності до норм статті 372 ЦПК України ухвалила розглянути справу за апеляційною скаргою на додаткове рішення суду у від-сутності її учасників, котрі не з`явилися до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника скаржника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в су-купності наявні в ній докази стосовно питання стягнення з позивачів на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу, перевіривши закон-ність, обґрунтованість оскаржуваного судового додаткового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апе-ляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , стягуючи солідарно з позивачів на користь останнього судові витрати в сумі 21 000,00 гривень, суд першої інстанції виходив з пункту третього наявного між адвока-том та ОСОБА_4 договору про надання правничої допомоги від 07 лю-того 2018 року № 7/02/18, згідно якого гонораром адвоката - ціною договору є попередньо визначена грошова сума у розмірі 21 000,00 гривень, що складаєть-ся з 15 000,00 гривень за написання адвокатом протягом трьох годин відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та 6 000,00 гривень за час, проведе-ний адвокатом впродовж одного календарного дня у судовому засіданні Ора-тівського районного суду Вінницької області. До складу суми в 6 000,00 гри-вень входять також витрати на транспорт, харчування, мобільний зв`язок, непе-редбачувані витрати. Суд прийняв до уваги, що згідно квитанцій від 12 лютого 2018 року ОСОБА_4 перераховано адвокату 12 000,00 гривень, від 23 лютого 2018 року - 7 000,00 гривень, від 07 березня 2018 року - 2 000,00 гри-вень, що загалом становить 21 000,00 гривень. Суд знайшов доведеною вимогу представника ОСОБА_5 про стягнення заявленої суми судових витрат.

З висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Представник скаржника адвокат Костюк Г. М. в судовому засіданні апеля-ційного суду зауважила, що до розрахунку витрат адвоката Богуна В. В. вклю-чені роботи ( послуги ), які не належать до судових витрат на правничу допомо-гу: витрати на транспорт, харчування, мобільний зв`язок, непередбачувані ви-трати.

З доводами представника скаржника в цій частині не можна не погодитися, оскільки вони об`єктивно грунтуються на нормах статей 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», глави 8 розділу І ЦПК України, зо-крема, статей 133, 137 цього Кодексу. Розмежувати ж витрати, зазначені вище, із вартістю участі у розгляді справи судом першої інстанції реально не можли-во.

Крім цього за матеріалами справи не встановлено участі представника ОСОБА_4 у судових засіданнях суду першої інстанції.

В оскаржуваному додатковому рішенні від 17 вересня 2020 року зазначено, що у клопотанні адвоката Богуна В. В. від 22 лютого 2018 року про зобов`язан-ня позивачів внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 21 000,00 гри-вень для можливого відшкодування витрат ОСОБА_4 на його правничу допомогу вказано про прибуття представника в судове засідання, яке фактично не відбулося. Ураховуючи умови договору від 07 лютого 2018 року № 7/02/18 в частині щодо вартості в 6 000,00 гривень участі адвоката в судовому засідання одного календарного дня незалежно від проміжку часу, протягом якого воно відбувалося, крім не наведення заявником розмежування такої вартості з витра-тами, які не належать до судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду звертає принципову увагу на ту фактичну обставину, що ОСОБА_13 є відповідачем у цій цивільній справі та з`являтися в суд на виклики в установленому порядку є його процесуальним обов`язком. Тому явку представ-ника відповідача ОСОБА_4 - відповідача у справі ОСОБА_5 у судове засідання 13 лютого 2018 року, подання ним клопотання за відсутності конф-лікту інтересів між обома відповідачами, не можна визнати як явку виключно в статусі адвоката на виконання умов укладеного договору, яка тягне оплату пра-ці фахівця в галузі права.

Разом з тим на аркуші справи 150а тому 1 справи міститься довідка секрета-ря судового засідання про те, що фіксування цього засідання за допомогою зву-козаписувального технічного засобу не здійснювалося через відсутність осіб, котрі беруть участь у справі.

За викладених обставин жодних обгрунтованих та законних підстав для стягнення з позивачів на користь ОСОБА_4 витрат на правничу допомо-гу адвоката в сумі 6 000,00 гривень немає.

Статтями 137, 141 ЦПК України визначено, що витрати на правничу допо-могу мають бути дійсними ( реальними ), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи, фінансовий стан учасників справи. Вказані норми закону передбачають визначення розміру витрат на правничу допомогу адвока-та умовами договору про надання такої допомоги на підставі доказів про здійс-нення відповідних витрат.

Вартість тригодинної роботи відповідача ОСОБА_5 в якості адвоката з написання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оцінена сторо-нами договору у 15000,00 гривень.

На доведення суми судових витрат на професійну правничу допомогу заяв-ником надано копії банківських заявок на переказ готівки від 12 та 23 лютого, 07 березня 2018 року. Вказані копії не є тими фінансовими документами, які да-ють підстави для стягнення відповідних витрат. Заявка на переказ готівки є різ-новидом касового документа, який є підставою для банку прийняти від клієнта готівкові кошти в національній валюті через операційну касу; вона свідчить про ініціювання особою процесу переказу. Про завершення ініціювання переказу, отримання коштів за грошовим переказом свідчить відмітка про валютування переказу. На поданих копіях заявок відсутні відомості про отримання платежів адвокатом Богуном В. В. Відсутність дати валютування не виключає того, що вказані касові операції могли бути з різних причин відмінені платником, у зв`язку з чим платник повинен банку повернути оригінал документу, яким ініці-йовано платіж - заявку. На це вказує й те, що в матеріалах справи відсутні ори-гінали банківських заявок від 12 лютого, 23 лютого, 07 березня 2018 року на переказ готівки ОСОБА_4 своєму представнику. Чинність цих копій може може бути посвідчена печаткою банку або судом за представлення оригі-налів заявок.

Згідно Договору про надання правової ( правничої ) допомоги від 07 лютого 2018 року № 7/02/18 адвокат ОСОБА_5 здійснює індивідуальну адвокатську ді-яльність, є самозайнятою особою, у зв`язку з чим він повинен у встановленому законодавством порядку відкрити рахунок у банківській установі. Відтак про оплату клієнтом адвоката послуг з надання правничої допомоги, отримання ад-вокатом цієї оплати повинна свідчити виписка з банківського рахунку адвоката. Такий фінансовий документ суду не представлений. З наданих суду доказів, у тому числі договору про надання правничої допомоги, укладеного між відпові-дачами, неможливо встановити: на обслуговування адвоката - самозайнятої осо-би ОСОБА_5 чи громадянина ОСОБА_5 відкритий рахунок, на який мали б бути зараховані кошти згідно згаданого договору.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що надані суду копії заявок на переказ ОСОБА_4 готівки не є належними та допустимими доказами понесених ним витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на недотримання судом пер-шої інстанції певних норм процесуального закону під час розгляду справи щодо ухвалення в ній додаткового рішення з питання стягнення витрат сторони на оплату правничої допомоги.

Чинний ЦПК України не передбачає стягнення судових витрат з окремих учасників процесу у солідарному порядку.

Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дана справа згідно ухвали суду першої інстанції від 10 квітня 2018 року була призначена до розгляду судом першої інстанції у загальному порядку за участі її учасників. Не дивлячись на це, ухвалою від 03 серпня 2020 року ( т. 2, а. с. 180 ) суд постановив розглянути заяву ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про ухвалення дода-кового рішення без виклику сторін, що призвело до порушення прав сторін у справі, зокрема скаржника, про що він зазначає в апеляційній скарзі.

Статтями 12, 13 ЦПК України визначені засади змагальності сторін та дис-позитивності у цивільному судочинстві, одними з яких є рівність прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, дове-дення кожною стороною обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанов-лених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або ви-требуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодек-сом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи не-повнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Всупереч викладеним нормам цивільного процесуального законодавства суд першої інстанції у своїй ухвалі від 03 серпня 2020 року ( т. 2, а. с. 180 ), без-підставно пославшись на статтю 137 ЦПК України, зобов`язав відповідача ОСОБА_4 надати детальний, обгрунтований, документально підтвердже-ний розрахунок понесених судових витрат під час розгляду справи не пізніше трьох днів до початку судового засідання, що свідчить про порушення судом принципів змагальності сторін та диспозитивності у цивільному судочинстві.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведен-ня може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практи-кою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має ви-конати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Євро-пейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргу-ментів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Апеляційний суд, розглянувши справу в порядку апеляційного провадження щодо законності й обгрунтованості додаткового рішення суду від 17 вересня 2020 року з питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу дій-шов висновку про помилковість цього рішення, ухвалення його всупереч об`єк-тивних, фактичних обставин справи, на підставі неналежних, недостовірних, недостатніх доказів, через що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує дока-зи, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений довода-ми та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встанов-лено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставини, що мають значен-ня для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Додаткове рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року щодо стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 гривень ( двадцять одна тисяча гривень 00 коп. ) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про застосування наслідків недійсності нікчемного право-чину, стягнення моральної шкоди - скасувати.

Заяву представника ОСОБА_4 адвоката, відповідача ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота