КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7038/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року, постановлене суддею Рибаком М.А. у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісцентр-Комфорт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року позивач ТОВ «Будсервісцентр-Комфорт» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 04.02.2020 року та заяви про зміну розміру (уточнення) позовних вимог від 03 листопада 2020 року просив стягнути заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.12.2017 по 23.12.2019 у розмірі 66 123,51 грн., 3% річних у розмірі 2 160,58 грн., пеню - 8 063,13 грн., інфляційні втрати 3 617,24 грн., а всього 79 964,57 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач є експлуатуючою організацією житлового будинку АДРЕСА_1 . Між сторонами було укладено Договір № 156/41-В від 02.09.2011р. «Про участь у витратах по утриманню житлового будинку і прилеглої до нього території та надання житлово-комунальних послуг», відповідно до умов якого Позивач зобов`язується надавати послуги з утримання житлового буднику, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і прилеглої до нього (прибудинкової) території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, поточного ремонту, вивезення твердих побутових відходів, технічної перевірки засобів обліку Будинку та інші послуги, а також забезпечує надання житлово-комунальних послуг, з метою створення належних умов проживання споживача. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 . Відповідач з грудня 2017 року не сплачує отримані послуги. Внаслідок чого у останнього на момент звернення позивача до суду виникла заборгованість в розмірі 79 964,57 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісцентр-Комфорт» заборгованість за спожиті послуги за період з 01.12.2017 року по 23.12.2019 року у сумі 79 964,57 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 66 123,51 грн., пені - 8 063,13 грн., суми інфляційний втрат - 3 617,24 грн., 3 % річних у сумі - 2 160,58 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісцентр-Комфорт» судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду, 17.03.2021 представник відповідача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення незаконне, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не взяв до уваги, що відповідач не є власником квартири з 10.11.2017 року у зв`язку з її продажем. Крім того, судом порушено правила територіальної підсудності, оскільки в Шевченківському районі м. Києва відповідач не зареєстрований та ніколи не був.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є власником квартири та не виконав договірні зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2011 року (а.с.35).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

За умовами п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Проте, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього ж Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 7 Правил користування будинку та прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 572 від 08 жовтня 1992 року, із змінами та доповненнями, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, зобов`язує власника, наймача житлового приміщення, сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

02 вересня 2011р. між позивачем та відповідачем укладено Договір № 156/41-В про участь у витратах по утриманню житлового будинку і прилеглої до нього території та надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець (Позивач) відповідно до чинних нормативів, норм, порядків і правил зобов`язуються надавати послуги з утримання жилого будинку, розташованого за адресою: квартира АДРЕСА_2 , з утримання прилеглої до нього (прибудинкової) території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, поточного ремонту, вивезення твердих побутових відходів, технічної повірки засобів обліку в Будинку тощо, а також забезпечувати надання житлово-комунальних послуг, з метою створення належних умов проживання/перебування Споживача у Приміщенні - ізольована квартира АДРЕСА_3 , загальна площа 369. 40 кв. м., жила площа 240, 9 кв. м. (п. 1.1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору, оплата послуг здійснюється Споживачем до 20 числа кожного місяця на підставі рахунку, який надається Виконавцем не пізніше 10 числа місяця, що слідує за тим, в якому надавалися послуги, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця згідно з реквізитами, зазначеними у цьому Договорі.

Положеннями Договору (п.п. 2.4.5.) також визначено, що Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги та інші послуги, у строки, встановлені цим Договором, та пені, штрафи згідно з Договором, а також платежі за окремими угодами у разі їх укладення між сторонами відповідно до п. 1.4. ст. 1 Договору.

За прострочення внесення вказаної суми стягується пеня, розмір якої обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.1. Договору, вартість послуг за забезпечення послугами залежить від складу та виду послуг, що надаються виконавцем відповідно до Додатку № 1 до Договору.

Вартість послуг може змінюватись та визначатись відповідно до норм чинного законодавства (п. 3.2. Договору).

З матеріалів справи, а саме з наданого позивачами розрахунку заборгованості, вбачається, що починаючи з грудня 2017 року Відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги. У зв`язку з цим, у Відповідача перед Позивачем за період з грудня 2017 р. по 23 груденя 2019 р. виникла заборгованість на загальну суму 79 964,57 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 66 123,51 грн., пені - 8 063,13 грн., суми інфляційний втрат - 3 617,24 грн., 3 % річних у сумі - 2 160,58 грн., що підтверджується розрахунками, наданими позивачем.

Згідно з п.8.4 Договору цей договір може бути розірваний достроково у разі переходу права власності на Приміщення (квартиру) до іншої особи.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 не є власником зазначеної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 10.11.2017 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов невірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не є власником житла, також не є і споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення правил підсудності при розгляді справи не заслуговують на увагу, оскільки позов подано та розглянуто судом за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням майна, що відповідає нормам процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення позову без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервісцентр-Комфорт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 травня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: