У Х В А Л А
Справа №338/966/20
18 травня 2021 року смт. Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: судді Битківського Л.М.
з участю секретаря Остапишин І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаєвського Віталія Володимировича щодо накладення штрафу за невиконання судового рішення,
ОСОБА_1 через систему Електронного суду оскаржив до суду дії головного державного виконавця Богородчанського районного відділу ДВС Гаєвського В.В., який постановами від 25.03.2021 року та 09.04.2021 року на підставі ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» наклав на нього штраф за невиконання рішення суду у межах виконавчого провадження ВП №64772185.
Заявлені вимоги у скарзі мотивував тим, що у постанові про відкриття виконавчого провадження, яка була винесена 11.03.2021 року державний виконавець надав йому строк для добровільного виконання рішення суду 10 робочих днів. Таким чином, термін для добровільного виконання судового рішення спливав лише 25.03.2021 року. Підстав для винесення постанови про накладення штрафу за його невиконання до завершення встановленого строку не було, а тому постанову від 25.03.2021 року про накладення на нього штрафу у розмірі 1700 грн. вважає незаконною. Виходячи з цього, на думку скаржника, незаконною є і постанова від 09.04.2021 року якою повторно його оштрафовано на 3400 грн.
В судові засідання, призначені на 05.05.2021р та на 18.05.2021 р. ОСОБА_1 не з`явився.
ОСОБА_1 було зобов`язано виконати певні дії, вказані у рішенні суду протягом 10 робочих днів. Боржник особисто йому повідомив про те, що наміру виконувати судове рішення, яке набрало законної сили, немає, бо домагається його скасування у касаційному порядку. 25.03.2021 року, ним за фактом невиконання судового рішення у встановлений строк, винесено постанову, якою накладено штраф на боржника у розмірі 1700 грн. За його розрахунком, починаючи з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, 10-ти денний строк минув 24.03.2021, а тому 25.03.2021 року він виніс постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1700 грн. і повторно надав йому строк 10 робочих днів для виконання судового рішення. Однак і в цей строк рішення боржником не виконано, жодних заяв чи клопотань про продовження цього строку чи клопотань іншого характеру, що би свідчили про намір боржника виконати це рішення не надходило. Тому, 09.04.2021 року він знову виніс постанову, якою застосував до ОСОБА_1 штраф у розмірі 3400 грн.
Заслухавши доводи державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана скарга задоволенню не підлягає.
Вказаною постановою у п.2 виконавець зазначив, що боржнику слід виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів. 25.03.2021 року державний виконавець встановивши, що рішення суду не виконано, на підставі ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» наклав за невиконання рішення суду на ОСОБА_1 штраф у розмірі 1700 грн. та одночасно встановив новий строк терміном 10 робочих днів, протягом якого боржник мав самостійно виконати судове рішення.
09.04.2021 року ОСОБА_3 , констатувавши факт повторного невиконання у встановлений строк судового рішення, виніс постанову, якою наклав на боржника штраф у розмірі 3400 грн.
Оцінюючи дії державного виконавця, які оскаржені Хмелівським З.П. суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Статтею 63 Закону передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно ст.75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Закон України «Про виконавче провадження» не містить окремої норми про порядок обчислення згаданих строків. Тому суд, виходячи з того, що стадія виконання судового рішення є завершальною стадією цивільного процесу, виходить зі змісту ст.122-124 ЦПК України. Згідно вказаних норм перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
З огляду на це, доводи скаржника про те, що 25.03.2021 року було останнім днем, коли судове рішення могло бути виконане добровільно є слушними.
Проте, виходячи із завдань та основних засад цивільного судочинства, сам по собі вказаний факт не є свідченням обґрунтованості поданої скарги та неправомірності оскаржуваних дій державного виконавця.
Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно положень ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Апелюючи до того, що державний виконавець завчасу наклав на нього штраф, скаржник водночас жодним чином не згадує про те, що він не виконав і не вжив жодних дій до виконання рішення суду, яке набрало законної сили 04.02.2021 року ні в 10-ти денний строк, встановлений державним виконавцем вперше, ані повторно, ані на час подання скарги до суду.
З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що оскаржувані постанови не порушують прав боржника у виконавчому провадженні, а є наслідком невиконання ним рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії і така відповідальність передбачена Законом.
На підставі наведеного, ст. 451 ЦПК України, суд,
В задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанов від 25.03.2021 року та від 09.04.2021 року, що винесені старшим державним виконавцем Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвським Віталієм Володимировичем про накладення штрафу за невиконання судового рішення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Битківський