Справа № 303/7409/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

за участі секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 травня 2019 року (головуючий суддя Куцкір Ю.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 , про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) і ОСОБА_3 із 04.09.1982 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08.02.2016.

Вказувала, що у 2014 році між подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було усно укладено договір про виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку. Зазначала, що подружжя домовилося з ОСОБА_2 , який запропонував збудувати будинок на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , котра на початок будівництва належала знайомій ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Вказувала, що ОСОБА_2 запевнив подружжя, що вони зможуть придбати земельну ділянку разом з будинком за договором купівлі-продажу. Загальна вартість закінченого будівництвом будинку із земельною ділянкою складала 170 000 доларів США.

З грудня 2014 року по травень 2015 року ОСОБА_3 було частинами передано ОСОБА_2 кошти для будівництва будинку на загальну суму еквівалентну 155 000 доларів США.

Позивачка зазначала, що такі кошти є спільною сумісною власністю подружжя.

Факт отримання таких коштів ОСОБА_2 підтвердив розпискою від 11.12.2015, у якій зазначено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти в сумі 155 000,00 доларів США, як підрядчик будівельних робіт по будівництву будинку за адресою АДРЕСА_1 . Також у ній зазначено, що власником даного будинку та земельної ділянки, на якій він будується, до 05.11.2015 була ОСОБА_4 , котра за проханням ОСОБА_3 подарувала йому 05.11.2015 будинок, в якому за кошти ОСОБА_3 на вказану дату ОСОБА_2 виконано будівельні роботи на 52%. Вартість добудованого на 100% житлового будинку буде складати 170 000,00 доларів.

Вказувала, що у 2015 році позивач дізналася, що даний будинок у АДРЕСА_1 подаровано тільки відповідачу ОСОБА_3

05.11.2015 за договорами дарування ОСОБА_4 подарувала відповідачу ОСОБА_3 належний їй на праві власності незавершений будівництвом будинок (ступінь готовності 52%) та земельну ділянку, на якій він розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:023:0782.

02.02.2016 ОСОБА_3 продав своєму брату ОСОБА_8 за договорами купівлі-продажу незавершений будівництвом будинок та земельну ділянку.

Зазначала, що ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за усним договором підряду, укладеним із подружжям щодо будівництва будинку за адресою АДРЕСА_1 , за яке він отримав кошти в сумі еквівалентній 155 000,00 доларів США. Вважає, що невиконанням зобов`язання ОСОБА_2 завдав позивачці збитків у сумі 77 500 доларів США (половина від переданих її чоловіком коштів). Одночасно у позовній заві ОСОБА_1 зазначала, що такі кошти є безпідставно набутими ОСОБА_2 та підлягають поверненню згідно ст. 1212 ЦК України.

Під час розгляду справи в місцевому суді, 16.10.2018, ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 162 т. 1), а 15.02.2019 подала заяву про зміну підстави позову (а.с. 197 т. 1).

Заяву про зміну підстави позову мотивовано тим, що після укладення ОСОБА_4 договорів дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки, ОСОБА_2 не може виконати прийняті на себе зобов`язання з будівництва будинку, у зв`язку з чим ОСОБА_1 подає даний позов. При цьому посилалася на норми щодо завдання кредитору збитків порушенням боржником взятих на себе зобов`язань.

Позивачка у суді першої інстанції уточнила, що із ОСОБА_2 був укладений саме усний договір про будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за що ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 гроші частинами, загалом суму 155 000 доларів США (що стверджується розпискою ОСОБА_2 від 11.12.2015).

Посилаючись на дані обставини, позивач ОСОБА_1 остаточно просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 77 500 доларів США в українській національній валюті по курсу долара США на день здійснення розрахунків.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.05.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що подружжям із ОСОБА_2 був укладений усний договір про будівництво будинку за адресою АДРЕСА_1 . Факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 коштів частинами загалом на суму 155 000 доларів США підтверджується розпискою від 11.12.2015, текст якої складено ОСОБА_1 . Також дану обставину підтверджено показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у справі № 303/7186/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., ОСОБА_8 про визнання договорів дарування удаваними правочинами. Місцевим судом не оголошено покази свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у справі № 303/7186/16-ц та не надано оцінки при ухваленні оскаржуваного рішення. Зазначає, що передані ОСОБА_2 від ОСОБА_3 кошти в сумі 155 000 доларів США є спільною сумісною власністю подружжя та оскільки ОСОБА_2 не може виконати прийняті на себе зобов`язання з будівництва будинку у АДРЕСА_1 , таким невиконанням зобов`язання ОСОБА_2 завдав позивачці збитків у сумі 77 500 доларів США. При цьому зазначає, що оскільки договір підряду у визначеному законом порядку між сторонами не укладався, то відсутні підстави визнавати його недійсним. Вказує, що предметом позову в даній справі є стягнення збитків, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 обов`язків, які він взяв на себе та за що отримав 155000,00 доларів США та не повернув їх. Посилається на норми щодо завдання кредитору збитків порушенням боржником взятих на себе зобов`язань.

Заслухавши пояснення апелянта та її представника, позицію представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та матеріали справи № 303/1786/16-ц, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовну, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 відмовився від договору підряду, у зв`язку з чим ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 всю отриману від нього суму коштів у розмірі 155 000 доларів США. При цьому факт повернення ОСОБА_2 коштів, було визнано в судовому засіданні і самим ОСОБА_3 . Також місцевий суд зазначив, що ОСОБА_1 та її представник не довели факту завдання відповідачем ОСОБА_2 збитків позивачці у зв`язку із виконанням ним умов договору.

Проте із такими висновками місцевого суду у повній мірі погодитися не можна.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 і ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.1982, що стверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.01.2016. Прізвище ОСОБА_9 після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_7 (т.1 а.с. 15).

Шлюб між ними розірвано, про що 09.02.2016 складено актовий запис № 03, та після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_6 присвоєно ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (т.1 а.с. 196).

Відповідно до розписки від 04.04.2014 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти різними частками на загальну суму 155 000 доларів США, як завдаток за дім, який розташований у АДРЕСА_2 , готовність будинку НОМЕР_3 (т.1 а.с. 108).

Згідно розписки від 16.04.2015 ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 всі кошти різними частками в гривні в обсязі, що еквівалентно 155 000 доларів США в рахунок повернення авансу, які були надані на придбання будинку по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 130).

Таким чином, за змістом указаних двох розписок кошти надані ОСОБА_3 в загальній сумі еквівалентній 155 000 доларів США, які були надані ОСОБА_2 з метою придбання будинку по АДРЕСА_2 , були повернуті ОСОБА_2 ОСОБА_3 у квітні 2015 року.

Учасники правовідносин за такими розписками, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнають ту обставину, що кошти в загальній сумі еквівалентній 155 000 доларів США стосувалися придбання будинку по АДРЕСА_2 та були повернуті ОСОБА_3 на його вимогу, у зв`язку з існуванням потреби таких коштів.

У матеріалах справи наявна розписка від 11.12.2015, дана ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_6 , текст якої складено самою ОСОБА_6 і дану обставину визнає ОСОБА_6 в апеляційній скарзі (а.с. 28 т. 2).

Згідно вказаної розписки від 11.12.2015 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти у розмірі 155 000 доларів США, які отримав частинами в період із грудня 2014 року по травень 2015 року, як підрядчик будівельних робіт по будівництву будинку за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 107, 141). У цій розписці від 11.12.2015 зазначено, що власником даного будинку та земельної ділянки, на якій він будується, до 05.11.2015 була ОСОБА_4 , котра за проханням ОСОБА_3 подарувала йому 05.11.2015 будинок, в якому за кошти ОСОБА_3 на вказану дату ОСОБА_2 виконано будівельні роботи на 52%. Вартість добудованого на 100% житлового будинку буде складати 170 000,00 доларів.

Позивачка ОСОБА_1 визнає, що вона сама надрукувала розписку, на якій поставив підпис ОСОБА_2 ; визнає що про адресу будинку у АДРЕСА_1 , дізналася ознайомившись у нотаріуса із договором дарування, що підтверджуються диском звукозапису та журналом судового засідання у справі № 303/7186/16-ц (а.с. 83 т. 1).

Згідно висновку експерта №3094 від 23.07.2018 підпис від імені ОСОБА_2 та запис « ОСОБА_2 » у розписці від імені ОСОБА_2 , даній ОСОБА_6 про отримання від ОСОБА_3 коштів в сумі 155 000,00 доларів із зазначеною датою складання 11.12.2015 виконані поверх друкованого тексту (т.1 а.с. 146-148).

Встановлено, що 05.11.2015 між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений договір дарування земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0481 га, кадастровий номер :01:023:0782 (т.1 а.с. 5-6).

Також 05.11.2015 між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 був укладений договір дарування нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 незавершений будівництвом, готовністю 52% житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 7, 8).

02.02.2016 між ОСОБА_3 і ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_8 незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 52%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0481 га, кадастровий номер :01:023:0782 (т.1 а.с. 9-14).

Стосовно вказаних договорів дарування та купівлі-продажу діє презумпція правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України).

ОСОБА_10 у листопаді 2016 року зверталася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ришкович О.В., ОСОБА_8 про визнання договору дарування удаваним правочином (а.с. 69-71 т. 1). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.03.2018 у справі 303/7186/16-ц позовну заяву ОСОБА_6 про визнання договору дарування удаваним правочином, за заявою позивача ОСОБА_6 залишено без розгляду.

У зв`язку з цим зупинене провадження у справі, що наразі розглядається було поновлене ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29.03.2018 (а.с. 81 т. 1).

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилається на те, що заявлені нею позовні вимоги, зокрема, факт отримання коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_3 , підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у справі № 303/7186/16-ц.

При цьому як слідує з журналу судового засідання та диску звукозапису у справі 303/7186/16-ц, ОСОБА_2 визнавав ту обставину, що кошти в загальній сумі еквівалентній 155 000 доларів США стосувалися придбання саме будинку по АДРЕСА_2 , від якого ОСОБА_3 відмовився та вимагав від ОСОБА_2 повернення коштів, котрі були повернуті ОСОБА_3 ОСОБА_2 заперечував існування домовленостей з будівництва будинку у АДРЕСА_1 .

Колегією суддів встановлено, що у матеріалах справи відсутні відомості про повернення коштів за розпискою від 11.12.2015. У такій розписці, що підписана ОСОБА_2 у грудні 2015 року, вказано про період отримання ОСОБА_2 коштів із грудня 2014 року по травень 2015 року, натомість у розписці від 16.04.2015 зазначено, що кошти ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 у квітні 2015.

У зв`язку з цим висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_2 повернув ОСОБА_3 суму коштів за розпискою від 11.12.2015 у розмірі 155 000 доларів США є помилковими, а рішення в цій частині підлягає зміні.

Оцінюючи розписку від 11.12.2015, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:

1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частин першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із статтею 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_11 , звертаючись до суду із даним позовом, посилалась на те, що відповідачем ОСОБА_2 належним чином не виконуються умови договору про виконання робіт із будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:023:0782.

Колегією суддів встановлено, що надана розписка ОСОБА_2 про отримані грошові кошти від ОСОБА_3 не містить відомостей про істотні умови договору будівельного підряду, що стосуються його предмета, ціни та строку їх виконання, а саме, не зазначено вид робіт та їх обсяг, порядок та строки їх виконання, не зазначено про обов`язок замовника надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт) та інші істотні умови.

Заявляючи вимоги про стягнення коштів із ОСОБА_2 , сплачених ОСОБА_3 на будівництво житлового будинку, ОСОБА_11 в апеляційній скарзі зазначає, що між колишнім подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_2 був укладений договір про будівництво будинку у АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , з якого позивачка вимагає стягнення коштів у справі, що розглядається, заперечував факт існування договірних відносин щодо будівництва будинку у АДРЕСА_1 . Позиція ОСОБА_2 зводиться до того, що кошти в сумі 155 000,00 доларів США передавалися ОСОБА_3 щодо будинку у АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 заперечував правильність адреси АДРЕСА_1 , вказаної у розписці від 11.12.2015, яка була складена ОСОБА_10 . Указана позиція ОСОБА_2 також слідує з журналу судового засідання у справі № 303/7186/16-ц.

Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачкою не доведено факт укладення між нею (або ОСОБА_3 , або подружжям ОСОБА_7 ) та ОСОБА_2 договору будівельного підряду, обсягу робіт, строків їх виконання, порушення ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.06.2019 у справі № 369/3689/16-ц (провадження № 61-14066св18), постанові від 23.10.2020 у справі № 204/1264/18-ц.

У розписці від 11.12.2015 не вказані істотні умови договору підряду, строки, перелік, обсяг будівельних робіт, не зазначено обов`язку підрядника здати у встановлений строк об`єкт, не зазначено про обов`язок замовника надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт).

У такій розписці від 11.12.2015 не зазначено про обов`язки ОСОБА_2 перед позивачкою ОСОБА_11 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти частинами загалом на суму 155 000 доларів США, на підтвердження чого позивачці ОСОБА_6 було надано ОСОБА_2 розписку від 11.12.2015, а також посилання на те, що факт отримання ОСОБА_2 коштів від ОСОБА_3 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у справі № 303/7186/16-ц не доводять факту укладення між ОСОБА_12 (або ОСОБА_3 , або подружжям ОСОБА_7 ) договору підряду з ОСОБА_2 , обсягу робіт, строків їх виконання, а відтак порушення ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань.

Земельна ділянка у АДРЕСА_1 на час виникнення правовідносин, на які вказує позивачка (з приводу досягнення усної домовленості про будівництво будинку), не належала ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 , що у силу ч.1 ст. 875 ЦК України унеможливлювало виконання обов`язку замовника надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), який є істотною умовою договору будівельного підряду.

Позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог, про зміну підстав позову (а.с. 162 , а.с. 197 т. 1) не наводила доводів і не надала доказів існування між позивачкою та ОСОБА_4 будь-яких домовленостей щодо будівництва на належній ОСОБА_4 земельній ділянці житлового будинку у АДРЕСА_1 .

При цьому згідно повідомлення про початок виконання будівельних робіт ЗК 68 від 04.04.2014 забудовником житлового будинку у АДРЕСА_1 була саме ОСОБА_4 , за якою в подальшому було зареєстровано право власності на вказаний незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 52% (а.с. 110, 7 т. 1).

У даній справі позивачка ОСОБА_1 , вважаючи кошти у сумі 155 000 доларів США спільною власністю подружжя ОСОБА_7 , не довела підстав для стягнення половини таких коштів із ОСОБА_2 , на які посилалася для обґрунтування своїх позовних вимог, а саме не довела факту укладення договору підряду (будівництва будинку) з ОСОБА_2 , обсягу робіт, строків їх виконання, а відтак і порушення ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань.

У зв`язку з цим безпідставними є обґрунтування вимог позивачки (у заяві про зміну підстав позову), що після укладення ОСОБА_4 договорів дарування незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки, ОСОБА_2 не може виконати прийняті на себе зобов`язання з будівництва будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на норми статей 509, 525, 526, 611, 623 ЦК України, вказувала, що порушенням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, позивачці завдано збитків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем не доведено існування зобов`язання між ОСОБА_1 ) як кредитором ОСОБА_13 та ОСОБА_2 як боржником, не доведено порушення зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 , вважаючи кошти у сумі 155 000 доларів США спільною власністю подружжя не позбавлена можливості звертатися із позовом до чоловіка ОСОБА_3 про поділ такого майна, доводити факт набуття їх під час шлюбу.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено факт укладення договору про надання послуг з відповідачем ОСОБА_2 , обсягу робіт, строків їх виконання, порушення ним взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин, мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, слід змінити з підстав, передбачених п.п.3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної частини. При цьому резолютивну частину рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 травня 2019 року.

Резолютивну частину рішення Мукачівського міськрайонного суду від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року.

Головуюча:

Судді: