Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/74/2021 Справа № 641/2632/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді Колодяжної І.М.

при секретарі судового засідання Гішян А.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Рябініна С.В.

справа №641/2632/21

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна про визнання недійсним договору купівлі- продажу , -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказана цивільна справа .

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на 3-кімнатну квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м.до набрання чинності рішенням суду у справі №641/2632/21.

В обгрунтування заяви позичав зазначила, що як стало їй відомо 02.04.2021 р. право власності на належну їй квартиру, яка виступала предметом іпотеки за кредитним договором № 0 було незаконно відчужено громадянці ОСОБА_3 без згоди позивача та без будь-якого повідомлення про наміри щодо позбавлення її права власності на майно з боку іпотекодержателя ТОВ «Укрдебт Плюс». Як вбачається із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.04.2021 р. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, Харківська область Вахрушева Ольга Олександрівна зареєструвала право власності на квартиру позивача за громадянкою ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, сер. та номер: 226, виданий 01.04.2021, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева О.О. Запис внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57419325 від 01.04.2021. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.04.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за №226 ТОВ "Укрдебт Плюс" продало, а громадянка ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2 . Обґрунтованим заходом забезпечення позову є накладення арешту на майно, з метою уникнення подальшого його відчуження чи передання в іпотеку іншим особам і тому подібне, що істотно ускладнить або зробить неможливим відновлення прав та законних інтересів позивача до набрання чинності рішення суду по справі №641/2632/21 .Починаючи з 02.04.2021 р. до позивача за адресою її мешкання та розташування квартири - АДРЕСА_1 щодня приходили невідомі люди і вимагали звільнити квартиру, здійснювали погрози і говорили, що 06.04.2021 р. прийдуть з інструментом для зрізання вхідних дверей до квартири і будуть викидати позивача та її речі. 02.04.2021 р. ці люди лишили записку з вимогою звільнення квартири до 06.04.2021 р., не дивлячись на те, що виселення має відбуватися за рішенням суду органами примусового виконання рішення, а не сторонніми особами, які мають зовнішній вигляд бандитів . 09.04.2021 року позивач не змогла потрапити до квартири ,у зв.язку з заміною замків, і тому вона позбавлена житла у незаконний спосіб.

24 травня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову , в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обгрунтування заперечень зазначив, що при продажу предмету іпотеки ТОВ «Укрдебт Плюс» жодним чином не порушив прав позивача . ОСОБА_2 належним чином була повідомлена , що у разі несплати боргу до 09.01.2021 року за кредитним договором №0 про намір ТОВ «Укрдебт Плюс» звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. ст. 38,39 ЗУ «Про іпотеку» . Укладання договору купівлі- продажу квартири було на підставі оцінки майна ,як того вимагає ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». У п.2.3 розділу 2 договору купівлі- продажу квартири , зазначено , що згідно висновку вартість квартири АДРЕСА_2 , виданим 29.03.2021 року СОБ ОСОБА_5 складає 558 000 грн. Тобто позивачем в позовній заяві зазначені неправдиві факти. Крім того зазначив, що представники позивача самостійно зв,язувалися з представниками нового власника квартири ОСОБА_3 проводили переговори , добровільно погодилися та звільнили квартиру . Жодних погроз щодо позивача не було , особисто з нею представникам нового власника квартири не вдалося зв.язатися. А відтак заява позивача щодо погроз на її адресу не відповідає дійсності , зазначені факти в заяві нічим не підтверджуються . Також представник зазначив, що пропозиція позивача щодо зустрічного забезпечення не є співмірною , з тими збитками ,які вже понесла відповідач ОСОБА_3 та які може понести в майбутньому .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову підтримав, просив її задовільнити .

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечував . надав до суду письмові заперечення на заяву.

Інші учасники справи в судове засідання не з,явилися.

Суд, вислухавши думки представника позивача та представника відповідача , прийшов до наступного.

Відповідно до ч. ч.1,3 ст. 153 ЦПК України , заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи . Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для розгляду по суті справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову»розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи може такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Згідно ч. 1 ст.150ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Вахрушева Ольга Олександрівна , в якій позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 ,яка належить позивачу ,який був укладений 01 квітня 2021 року між ТОВ «Укрдебтплюс» та ОСОБА_3

19.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до п. 1.1 договору позичальник отримала кредит в іноземній валюті на суму 99 000 дол. США .

19.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки відповідно до якого в забезпечення виконання грошового зобов.язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.02.20008 року іпотекодавець ОСОБА_2 передала іпотекодержателю АКІБ «УкрСиббанк», належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі- продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дорогій В.А. за р. №510 від 19.02.2008 року .

Як вбачається із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.03.2021 року іпотекодержателем квартири АДРЕСА_2 є ТОВ «Укрдебт Плюс».

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.04.2021 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. , зареєстрованого в реєстрі за №226 ТОВ "Укрдебт Плюс" продало, а громадянка ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2 .

Як вбачається із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2021 р. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, Харківська область Вахрушева Ольга Олександрівна зареєструвала право власності на квартиру позивача за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 226, виданий 01.04.2021, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева О.О. Запис внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57419325 від 01.04.2021. Вартість квартири склала 558 000 грн.

Предмет позову у даній справі взаємопо`язаний із заявленим позивачем заходом забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи підстави та зміст позову , принципи здійснення цивільного судочинства, враховуючи баланс інтресів сторін , співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 .

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково .

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову та застосування зустрічного забезпечення - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя -І. М. Колодяжна