Дата документу 16.01.2021 Справа № 337/889/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/889/20 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження № 22-ц/807/79/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Хортицький ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка станом на 29.02.2020р. визначена в сумі 21028 грн. 91 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2019р. з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2010 р.н., стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.04.2019р. і до повноліття дитини. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду, аліменти не сплачує, тому станом на 29.02.2020р. заборгованість по сплаті аліментів становить 21028,00 грн. 91коп. Розрахунок заборгованості по аліментам виконаний державним виконавцем. Оскільки відповідач обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, але ухиляється від його виконання, то вважає, що у неї виникло право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів відповідно до статті 196 СК України. Згідно її розрахунку загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 33140 грн. 17 коп., але оскільки розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі заборгованості по аліментам, що дорівнює сумі 21028 грн. 91 коп.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 21 028 грн. 91 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неправильним встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, на теперішній час його родина знаходиться в дуже скрутному матеріальному становищі. Стягнутий судом першої інстанції розмір пені значно ускладнить матеріальний стан його родини. Судом не було враховано можливість зменшення розміру неустойки з урахуванням сімейного стану платника аліментів. Крім того, судом першої інстанції при визначенні розміру пені взято за основу невірні дані, оскільки не було перевірено правильність розрахунку заборгованості з аліментів, а також було залишено поза увагою зроблений відповідачем платіж 07.04.2019 року у розмірі 10 000 грн., що покриває частину заборгованості.

21 грудня 2020 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечувала проти доводів скаржника, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначила, що ОСОБА_1 не надано жодного належного, достовірного і достатнього доказу, який можливо було б розцінити як вагому причину на підтвердження відсутності вини за прострочення сплати аліментів. Крім того, у відповідача є приховані доходи, оскільки матеріали справи свідчать про очевидну невідповідність заявлених доходів і витрат відповідача. Доводи скаржника не відповідають дійсності і спрямовані на переоцінку доказів та затягування справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 4, п.1 ЦПК України вбачається, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи у спорах про стягнення аліментів.

Даний спір підлягає під вказане визначення наведеної норми закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20.02.2010р. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018р. шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2019р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку ( доходу) ( а.с.8).

На протязі тривалого часу відповідач ОСОБА_1 не виконував свої обов`язки щодо утримання неповнолітнього сина, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.03.2020р. в сумі 21028 грн. 91 коп.

Тому позивач просила стягнути з нього неустойку, розмір якої дорівнює сумі цієї заборгованості, оскільки дійсна розрахована сума пені становить 33 140,17 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції встановив наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів, врахував майновий стан платника аліментів, стан його здоров`я, наявність доходу.

З такими висновками районного суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України.

Встановлено, що судом визначені аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 у розмірі ј частки від заробітку (доходу) його батька ОСОБА_1 , який неналежним чином виконував обов`язок зі сплати цього розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано розрахунок заборгованості з аліментів, складений державним виконавцем, на підставі якого і розраховано позивачем пеню за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Хортицького відділу ДВС за період з 01.04.2019 року по лютий місяць 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом по справі №337/1399/19, виданим 25.11.2019 року складає 21028 грн. 91 коп.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 є ФОП з 27.11.2014р., не перебуває у процесі припинення, види діяльності: видання іншого програмного забезпечення, комп`ютерне програмування (основний), консультування з питань інформатизації, інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльності.

Згідно повідомлення ГУ Статистики у Запорізькій області за № 10-23/289/06-20 від 19.02.2020р. у відповідності до КВЕД діяльність у сфері інформаційних технологій відноситься до секції видів економічної діяльності «Інформація та телекомунікація», на підставі чого розрахунок заборгованості державним виконавцем здійснювався за розміром нарахованої середньої заробітної плати одного штатного працівника цієї секції по Запорізькій області та Чернігівської області, оскільки з 27.12.2019р. платник аліментів зареєстрований у м. Ніжин.

Отже, наданий позивачем розрахунок державного виконавця за № 26028/4 від 10.03.2020 року здійснювався виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості, у якій проживає платник аліментів, оскільки ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Тому державним виконавцем аліменти обґрунтовано визначались у відповідності до ч. 2 статті 195 СК України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Судом першої інстанції було правомірно встановлено, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача ОСОБА_1 , оскільки останній, достовірно знаючи про обов`язок утримання неповнолітньої дитини, не сплачував аліменти за період з 15 квітня 2019 року по грудень 2019 року взагалі, про що повідомив у судовому засіданні, а після прийняття рішення судом про стягнення аліментів, не сплачував їх в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Отже, суд, перевіривши розрахунок пені, складений позивачем, обґрунтовано визнав його правильним, оскільки він відповідає викладеній вище методиці.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано положення статті 196 СК України щодо обмеження пені розміром заборгованості по аліментам, та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 21028 грн. 91 коп., що дорівнює заборгованості з аліментних зобов`язань, оскільки дійсний розрахований розмір пені є більшим та становить 33140,17 грн.

Також колегія визнає, що судом першої інстанції було правомірно відхиленодоводи відповідача про те, що він у квітні 2019 року сплатив позивачці 10000 грн. у рахунок аліментів.

Суд вірно вказував, щонаданий відповідачем суду дублікат квитанції про перерахування ОСОБА_2 07.04.2019 року 10 000 грн. у рахунок аліментів не може бути взято до уваги судом, оскільки аліменти з ОСОБА_1 стягнуто за рішенням суду з 15.04.2019р., тому саме з цього часу державним виконавцем виконано розрахунок заборгованості по аліментам.

Таким чином, вказана сума була сплачена ще до звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення аліментів, а тому не могла бути погашенням аліментів, стягнутих судом лише у листопаді 2019р.та з 15.04.2019р. дати звернення до суду з позовом про їх стягнення.

Апелянт, вказуючи, що розрахунок заборгованості по аліментам, наданий позивачем, є невірним, не зміг спростувати його.

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 не оскаржувалась заборгованість по аліментам у судовому порядку, яку він не визнає та вважає неправильною.

Отже, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України.

Скаржником неодноразово наголошувалось про відсутність з його боку вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Між тим, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України суду не надав.

Вказуючи про свій мінливій дохід, ОСОБА_1 посилається на довідку з ДПС про отриманні доходи за 3 та 4 квартал 2019 року, які у сумі складають 3000 грн. ( а.с. 65).

Втім, ОСОБА_1 не спростовано інформацію про отриманий дохідза 2 квартал, що складає 43 000 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 01.06.2020 року за № 37897/4. Та вказані обставини спростовують його доводи про неспроможність сплатити аліменти на дитину через скрутний матеріальний стан.

У такому разі визнаються неспроможними і доводи апеляційної скарги про те, що стягнення пені за прострочення сплати аліментів у вказаному судом розмірі буде надмірним тягарем для відповідача та призведе до скрутного матеріального становища, а тому немає і підстав для зменшення її розміру.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що на утриманні у відповідача фактично знаходиться його дружина ОСОБА_4 та дитина від другого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі твердження не є підставою для невиконання свого обов`язку щодо своєчасної сплати аліментів на дитину від першого шлюбу.

Долучені до справи докази не свідчать про поважність причин несплати боржником встановлених рішенням районного суду щомісячних платежів на утримання сина сторін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення позову й стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) в сумі 21028 грн. 91 коп.

Правових підстав до зменшення встановленого районним судом розміру неустойки (пені), яка виникла у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів не вбачає.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування за доводами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367-369, 372, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-384, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лишеу випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 16 січня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.