Справа № 589/4419/20
Провадження № 2-о/589/37/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді - Євдокімової О.П.

за участю секретаря судового засідання - Мусіхіної І

присяжних: Михайленко О.М., Белякова Н.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Шосткинського міськрайонного суду справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Шосткинська міськрада про визнання громадянина безвісно відсутнім.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім

Заявник, в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі, та пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в 1996 році виїхав до м.Київ з метою пошуку роботи і з того часу будь-який зв`язок з ним було втрачено. З проханням надати допомогу у встановленні місця мешкання брата вона у 2018 році звернулась до Шосткинського відділу ГУНП в Сумській області. За її заявою проводилися розшукові заходи, в ході проведення яких встановити місце мешкання ОСОБА_3 на даний час не надалось можливим. Визнати факт безвісно відсутнім її брата заявниці потрібен для знання його з реєстрації з квартири, оскільки факт його реєстрації в квартирі завдає їй додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, а вона є пенсіонером і отримує лише пенсію по інвалідністю. Саме тому звернулась із зазначеною заявою до суду.

Представник позивача, в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі, мотивуючи їх тим ж підставами, та пояснила, що у зв`язку з тим, що заявниці необхідно вирішувати спадкові права по квартирі та зняття з реєстрації брата, який не мешкає в зазначеній квартирі, необхідно визнати ОСОБА_3 - безвісно відсутнім.

Представник Шосткинської міської ради до судового засідання не прибув, але надіслали заяву, в якій просить розглядати заяву без участі представника, проти задоволення заяви не заперечують.

Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст.43 ЦК України, передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Згідно ч. 3 ст. 43 ЦК України, порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється, Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Під час судового засідання, заявниця додатково пояснила, що її брат приїжджав на один день на похорони матері, яка померла у 2006 році. Вона ще на той момент спілкувалась з ним, знала що він живе в м.Москва Російської Федерації і повідомила його про смерть матері. Про смерть батька, який помер у 2012 році вона брата не повідомляла. Також повідомила, що ОСОБА_3 є власником 1/4 частки квартири по АДРЕСА_1 , в якій також проживає заявниця і є власником ? частки цієї квартири. Інші частки квартири вона та прат фактично прийняли у спадщину , але право власності на них ще не оформили. Після визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім а потім і померлим вона оформить спадкові праві на всю квартиру та подарує її дочці. Працівників Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області вона не повідомляла, що їй відомо, що ОСОБА_3 мешкає і працює в м. Москва РФ. Зараз заявниця не знає де знаходиться її брат. Надає неправдиві данні бо їй так вигідно. Також зазначила, що в судовому засіданні буде казати все так як їй буде вигідно.

З показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що вона знає заявницю дуже давно. ОСОБА_3 вона також знає і повідомила що він десь у 1996-1997 році поїхав до м. Москва РФ працювати, з того часу вона його більш не бачила. В зв`язку з тим що її також не було в м.Шостка років 15 тому, вона не може повідомити, чи приїжджав ОСОБА_5 на похорони матері у 2006 року або батька у 2012 році.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6 , з приводу відсутності ОСОБА_3 , пояснила, що вона сусідка заявниці вже 6 років. ОСОБА_3 особисто вона не знає, знає тільки що він брат заявниці. Протягом шести років вона його не бачила і не чула щоб він приїжджав.

Отже, дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорта заявниці (а.с. 3-4), довідку до акта огляду МСЕК (а.с.7), з якою вбачається що у заявниці мається захворювання та відповідно до копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності (а.с.6); довідку Шосткинського ВП ГУНП в Сумської області (а.с.8,9) з яких вбачається, що ОСОБА_1 зверталась із заявою про надання допомоги з встановлення місця мешкання свого брата ОСОБА_3 та з відповіддю про те що встановити місце мешкання останнього не надалось можливим; довідку про реєстрацію та склад сім`ї (а.с.10), яка надана ОСОБА_1 , відповідно до якої ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , однак з 1996 року не проживає в зазначеній квартирі; акт про не проживання особи за місцем реєстрації (а.с.11), відповідно до якого ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 1996 року; відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.14) квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає та працює в м. ОСОБА_10 .

З пояснень заявниці вбачається, що вона свідомо не повідомила працівників поліції про можливе місцезнаходження її брата

З пояснень позивачки встановлено, що вона не спілкувалась з братом. Не знає хто його повідомив про смерть матері. Про смерть батька вона його не повідомляла. Не цікавилась де і що він робить в м. Москва.

Таким чином посилання ОСОБА_1 на відсутність зв`язку з ОСОБА_3 не є підтвердженням безвісної відсутності особи, оскільки вона з ним не спілкувалась протягом тривалого часу, навіть при житті батьків.

Крім цього Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено поняття місця проживання, а саме: місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Отже суд може визнати особу безвісно відсутньою за умови, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей, що вона проживає у своєму житлі, і місце її перебування має бути невідомим.

Як встановлено судом ОСОБА_3 останнім часом постійно проживав в м. Москва РФ, тому посилання щодо відсутності останнього за зазначеним заявницею місцем проживання, як за постійним місцем проживання не відповідає дійсності , не надає право суду визнати останнього безвісно відсутнім.

Також у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи та дату отримання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи.

Зазначена норма регулює правовідносини у разі їх невизначеності, яка викликана тим, що тривала відсутність громадянина у місці його постійного проживання за відсутності відомостей про його місце перебування зачіпає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, з якими він знаходиться у правових зв`язках.

Як зазначила заявниця визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім їй необхідно для оформлення спадкових прав на всю квартиру, тобто на належну ОСОБА_3 частку, а не тільки на частку що належить їй.

За цих обставин суд не вбачає що невизнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім зачіпає права та інтереси заявниці.

Разом з тим, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою необхідні такі умови: 1) особа відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; 2) протягом цього року в місці, де вона постійно проживала немає відомостей про місце її перебування; 3) встановити місце перебування особи неможливо; 4) згідно зі статтею 307 ЦПК України необхідно, щоб були серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою (наприклад, особи, яких вона зобов`язана за законом утримувати, знаходяться у скрутному матеріальному становищі, її майно без нагляду зазнає шкоди та інше); 5) виключення припущення про навмисність її відсутності, яка може бути обумовлена ухиленням від здійснення покладених на неї законом обов`язків щодо утримання дітей, повернення боргів, встановленого законом порядку розірвання шлюбу, ухиленням від кримінальної відповідальності тощо. Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Таким чином в судовому засіданні заявницею не доведено, що ОСОБА_3 є безвісно відсутньою особою, а тому суд не має законних підстав для задоволення зазначеної заяви, а відповідно в її задоволення слід відмовити.

Згідно ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.12,80,81,263-265,294,306, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Шосткинська міськрада про визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 безвісно відсутнім відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та проголошено 19.01.2021 року о 08-00 год.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.П.Євдокімова

Присяжні: О.М.Михайленко

Н.М.Белякова