Справа № 385/1444/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Ханас М.М.,

з участю секретаря судового засідання Хмельовської І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.06.2006 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Крім того, згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2017 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Таким чином, на даний час з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі Ѕ частини всіх видів його доходу, тоді як законодавством передбачено сплата аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки всі видів доходу (заробітку). Просить ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання дітей до 1/3 частки усіх видів його доходу (заробітку) на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

01.12.2020 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву про зменшення розміру стягнення аліментів. Просить суд стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Позивач в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав, пояснив суду, що на даний час не працює та не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, що стягнутий раніше. Також зазначив, що знову одружився і має на утриманні ще двох дітей теперішньої дружини від її попереднього шлюбу та матір пенсійного віку. А тому просить позовну заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилая, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у позові необхідно відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.06.2006 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.5).

Згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2017 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј зі всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.7-8).

ОСОБА_1 на даний час не працює, але згідно довідки № 02-60/70 від 27.10.2020 року, виданої Гайворонською районною філією Кіровоградського обласного центру зайнятості, як безробітній на обліку не перебуває (а.с.10). Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб, ОСОБА_1 , як фізична чи юридична особа-підприємець, не зареєстрований (а.с.11-12).

Згідно із ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

У відповідності до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становив з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки.

Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За таких обставин, прийнявши до уваги, що відсутність доходів позивача станом на 24.11.2020 року не свідчить про погіршення матеріального становища платника аліментів, а свідчить про його не бажання працевлаштуватися, більше того, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду про стягнення аліментів були винесені ще 2006 року та 2017 року, до суду ж з позовом про зменшення розміру аліментів позивач звернувся 24.11.2020 року, більш ніж через три роки після стягнення аліментів на двох дітей, що свідчить про його можливість сплачувати аліменти. Доказів про те, що погіршився матеріальний стан позивача та про те, що він має інших утриманці суду не надано.

Тобто, обставини на які посилається позивач, не звільняють його від обов`язку утримувати дітей від шлюбу з відповідачами та не впливають на розмір аліментів.

Ураховуючи наведене, суд виходить із безумовного права дитини на належне утримання, виховання, рівень життя та розвитку від своїх батьків, до досягнення повноліття.

Приймаючи до уваги вищенаведене та факт, що позивач не працює та на його утриманні перебуває дружина та діти дружини від іншого шлюбу не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дітей, батьком яких він є. Позивач не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища та зміни сімейного стану, тому його доводи не заслуговують на увагу, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 181, 192 СК України,

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру стягнення аліментів відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесених.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.01.2020 року.

Суддя М. М. Ханас

Дата документу 16.01.2021