Справа № 283/986/20
провадження №2/283/31/2021
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2021 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Пух Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області,

орган опіки і піклування Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області,

орган опіки і піклування Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області

про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін

14.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою, предметом якої є визначення місця проживання спільних з відповідачем дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем ОСОБА_1 ; звільнення позивача від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , які стягуються з позивача на підставі рішення Малинського районного суду Житомирської області від 06.10.2010 року на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з задоволенням заяви судді Міхненка С.Д. про відставку, на розгляді в якого перебувала цивільна справа №283/986/20, 11 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справу передано на розгляд судді Ярмоленку В.В.

Отже, підставою позову є те, що 03.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції Сумської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у сторін є спільні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Малинського районного суду від 16.06.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано; визначено місце проживання дітей разом з матір`ю. Рішенням Малинського районного суду від 06.10.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1 тис. грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 13.08.2010 року.

Позивач стверджує, що з часу розірвання з відповідачкою шлюбу він цікавився життям своїх дітей, відвідував їх, цікавився станом їх здоров`я, розвитком, матеріально забезпечував, надавав речі, подарунки, додаткові кошти на їх утримання, окрім сплати аліментів. Разом з цим, позивач неодноразово звертався до органу опіки і піклування селищної ради щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків відповідачкою, зловживання нею спиртними напоями, що створює небезпеку для життя та здоров`я дітей. У зв`язку з цим 20.04.2020 року ОСОБА_1 забрав дітей до місця свого проживання в с. Дениші Житомирського району, де позивач на даний час фактично проживає з новою сім`єю.

ОСОБА_2 продовжує зловживати спиртними напоями, не працевлаштована, не має самостійного доходу, негативно характеризується за місцем проживання, не займається вихованням дітей, не цікавиться їхнім життям. Тому позивач вважає, що вищезазначені обставини є достатніми для визначення місця проживання спільних з відповідачем дітей разом з ним.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі ордеру серії ЖТ №083205, в судове засідання з`явилися, заперечили щодо позовних вимог ОСОБА_1 , просили відмовити останньому у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кордоном на заробітках, не контактував з дітьми, має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, а їх вихованням, розвитком та утриманням займалася відповідач, а не позивач.

Представник органу опіки і піклування Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області Філоненко К.І., яка діє на підставі довіреності від 15.07.2020 року, в судове засідання з`явилася, підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , також надала суду висновок щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Чоповицької селищної ради Малинського району №30 від 23.12.2020 року.

Представник органу опіки і піклування виконкому Малинської міської ради Житомирської області Грищенко Н.О., яка діє на підставі довіреності №410/03-51 від 10.07.2020 року, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. У ході судового розгляду справи під час попередніх судових засідань представник висловила свою позицію щодо позовних вимог ОСОБА_1 , при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Представник органу опіки і піклування в особі Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. У ході судового розгляду справи під час попередніх судових засідань орган опіки та піклування надав висновок №397 від 26.08.2020 року щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з їх батьком - ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що свідчать свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 (а.с.16) та свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 (а.с.17).

06.10.2010 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №2-1167/10 з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 тис. грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.14-15).

На підставі рішення суду від 06.10.2010 року 06 жовтня 2010 року ОСОБА_2 видано виконавчий лист №2-1167/2010 з метою примусового стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_1 (а.с.18-19).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 16.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано; визначено місце проживання дітей разом з матір`ю (а.с.12-13).

Обставини справи, встановлені судом, що підтверджують виклад позиції позивача ОСОБА_1 :

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 78490062 від 20.01.2017 року, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.33-34).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №704968 позивачу на праві власності належить земельна ділянка на території Буринської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.37-38), яку він оплатно здає в оренду (а.с.39-40).

Також у власності позивача є рухоме майно (а.с.36).

Матеріали справи містять докази звернення позивача до Чоповицького селищного голови Філоненка М.М. щодо неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до їхніх спільних дітей (а.с.26); докази звернення позивача до правоохоронних органів з аналогічного приводу (а.с.30), а також докази звернення позивача до селищного голови ОСОБА_7 з питань побачень з дітьми (а.с.110,111).

05.06.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб (а.с.70).

Рішенням комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Чоповицької селищної ради Малинського району №14 від 19.08.2020 року, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1 до винесення судом рішення з даного питання (а.с.91).

Згідно посвідченої секретарем Тетерівської сільської ради Житомирського району Козел Л.І. заяви, дружина позивача ОСОБА_9 не заперечила щодо того, щоб діти її чоловіка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, проживали у їхній родині в АДРЕСА_2 (а.с.74).

Згідно довідки №355 від 09.07.2020 року, виданої за підписом сільського голови Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 . З 20.04.2020 року на його утриманні перебувають малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.72).

Матеріали справи містять позитивну характеристику за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.71), а також позитивну характеристику від установи, в якій працевлаштована дружина позивача (а.с.73), позитивну характеристику за місцем проживання матері дружини позивача, яка проживає у родині своєї доньки та зятя, разом з дітьми ОСОБА_1 (а.с.75).

Відповідно до довідки №79, виданої 01.09.2020 року за підписом директора навчального закладу Шанюк М.П., ОСОБА_3 навчається у 8 класі Денишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. В.Г. Бондарчука (а.с.90).

Згідно акту обстеження умов проживання, проведеного за участю начальника служби у справах дітей, головним спеціалістом служби та спеціалістом 30.04.2020 року у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на даний час проживають діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, комісія дійшла висновку, що родиною створені усі необхідні умови для проживання, виховання та утримання дітей. Діти наділені увагою, мають всі необхідні їм речі, одяг (а.с.28-29).

Разом з цим, згідно акту обстеження умов проживання, проведеного за участю начальника відділу соціального захисту населення та у справах виконавчого комітету Чоповицької селищної ради, завідуючої комунальною установою «ЦСП», спеціаліста першої категорії відділу соціального захисту населення у справах дітей виконкому Чоповицької селищної ради від 02.04.2019 року (тобто у період, коли діти проживали разом з матір`ю), комісія дійшла висновку, що будинок в АДРЕСА_1 потребує ремонту, покращення санітарно-гігієнічного стану кімнат, в яких проживають малолітні діти. ОСОБА_2 попереджено про можливі негативні наслідки невиконання батьківських обов`язків та рекомендовано дотримуватися здорового способу життя, забезпечувати потреби дітей (а.с.23-24).

Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведеного за участю начальника відділу соціального захисту населення та у справах виконавчого комітету Чоповицької селищної ради, провідного спеціаліста та спеціаліста відділу соціального захисту населення у справах дітей виконкому Чоповицької селищної ради від 30.08.2019 року (тобто у період, коли діти проживали разом з матір`ю), потрапити до домоволодіння по АДРЕСА_1 та провести бесіду з ОСОБА_2 не представилося можливим, оскільки двері будинку зачинені (а.с.25).

Згідно листа №5-02/20 від 21.04.2020 року за підписом виконуючої обов`язки старости Чоповицької селищної ради Недашківської Л.М., провести бесіду з ОСОБА_2 щодо належного догляду та виховання малолітніх дітей неможливо, оскільки в будинок вона нікого не впускає, а у дворі великий собака. По телефону ОСОБА_2 були зроблені зауваження. 20.04.2020 року ОСОБА_11 разом з батьком дітей ОСОБА_1 була присутня у домоволодінні в АДРЕСА_1 . Діти були голодні, сам будинок занедбаний. Бесіда з ОСОБА_2 не дала позитивних результатів щодо виховання дітей. В свою чергу, ОСОБА_1 звертався до селищної ради щодо неналежного виховання ОСОБА_2 дітей неодноразово (а.с.27).

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 19.06.2020 року у справі №283/930/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с.61-62). Так, зі змісту даної постанови слідує, що 20.04.2020 року близько 10 години в будинку по АДРЕСА_1 брудно, холодно, відсутні продукти харчування, діти не доглянуті, зі слів дітей матір відсутня вдома два дні.

Обставини справи, встановлені судом щодо позиції відповідача ОСОБА_2 :

Згідно характеристики ОСОБА_2 за місцем проживання від 30.04.2020 року вона характеризується посередньо (а.с.31). Разом з цим з характеристики, виданої за місцем проживання 31.07.2020 року слідує, що скарг від сім`ї та сусідів на ОСОБА_2 в селищну раду не поступало (а.с.108).

Відповідно до довідки №10/07-17/398, виданої 17.06.2020 року УПСЗН Малинської райдержадміністрації, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в органах соціального захисту населення та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с.109).

З довідки-розрахунку №21867/18.9, виданої 05.05.2020 року Малинським районним ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), вбачається, що станом на 01.05.2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 747,87 грн. (а.с.20-22,105-107).

Позиція органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей:

Відповідно до висновку органу опіки і піклування в особі Чоповицької селищної ради Малинського району, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Зі слів дитини він любить маму, забезпечений одягом, взуттям, іграшками. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні. Дитина стверджує, що проживати з батьком йому подобається, що він охоплений увагою родини, з дружиною батька у нього склалися хороші, дружні відносини, дитина має всі необхідні речі, одяг, іграшки, книжки, забезпечений комп`ютерною технікою. Таким чином, орган опіки та піклування враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 22.12.2020 року №24, вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком (а.с.131,132-134).

Відповідно до висновку органу опіки і піклування в особі Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №397 від 26.08.2020 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання батька ОСОБА_1 (а.с.96-98).

Позиція свідків, допитаних в ході судового розгляду справи щодо визначення місця проживання дітей:

У ході судового розгляду справи був допитаний свідок ОСОБА_12 , мешканка АДРЕСА_1 , яка підтримала позицію ОСОБА_1 та зазначила, що позивач цікавиться життям своїх дітей, постійно відвідував їх, цікавиться станом їх здоров`я, розвитком, матеріально забезпечує, надає речі, подарунки, додаткові кошти на їх утримання, окрім сплати аліментів.

Свідки ОСОБА_13 , мешканка смт. Чоповичі Малинського району та ОСОБА_11 , мешканка АДРЕСА_3 підтримали позицію відповідачки та зазначили, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кордоном на заробітках, не контактував з дітьми, має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, а їх вихованням, розвитком та утриманням завжди займалася відповідач, а не позивач.

Мотиви та застосовані норми права.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Отже, вирішуючи спір, враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення та враховуючи пояснення сторін, суд дійшов висновку про наступне.

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Зі слів дитини він любить маму, забезпечений одягом, взуттям, іграшками.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні. Дитина стверджує, що проживати з батьком йому подобається, що він охоплений увагою родини, з дружиною батька у нього склалися хороші, дружні відносини, дитина має всі необхідні речі, одяг, іграшки, книжки, забезпечений комп`ютерною технікою.

При цьому, враховано думку самого неповнолітнього ОСОБА_3 щодо бажання проживати разом з батьком та ту обставину, що він вже тривалий час, з травня 2020 року, проживає з батьком, у сім`ї якого створені належні умови для виховання, навчання та гармонійного розвитку дитини, а тісні зв`язки з батьком та спільні захоплення дозволяють дитині відчувати себе щасливою та захищеною.

У контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, суд встановив, що для забезпечення інтересів дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2, саме визначення місця його проживання з матір`ю відповідатиме його інтересам, а для забезпечення інтересів дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, саме визначення місця його проживання з батьком відповідатиме його інтересам.

Таким чином позовна вимога ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дітей підлягає до часткового задоволення.

Суд відмовляє позивачу у його вимозі, яка стосується звільнення від сплати аліментів на утримання дітей.

Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд може за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина і з якого часу та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що беззаперечно з часу звернення до суду з цим позовом в травні 2020 року неповнолітня дитина ОСОБА_3 проживає з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів з травня 2020 року, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки у зв`язку з переїздом дитини до батька на постійне проживання та на його утримання, підстава для стягнення коштів на користь матері дитини відпала, у зв`язку з чим позов цій частині також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 161 Сімейного Кодексу України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 12,13,83,200, 259,265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Припинити з 14 травня 2020 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на підставі рішення Малинського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2010 року за виконавчим листом № 2-1167/2010.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2021 року.

Суддя