Справа № 697/1239/20
Провадження № 2/697/81/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13 січня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Льон О.М.

з участю секретаря с/з - Дрянової Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації Черкаської області, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації Черкаської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю. В обґрунтування позову зазначено, що 24 жовтня 2016 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2020 шлюб між сторонами було розірвано. З того часу син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна між ними не має. Після розлучення для того, щоб побачитися з сином ОСОБА_4 позивач завжди надає такі можливості відповідачу, однак останній часто забирає сина і по довгу не віддає його добровільно, все це супроводжується сварками, що негативно відбивається на здоров`ї дитини та позивача. Домовитись про кількість днів перебування дитини в батька вони не змогли, позивач постійно намагається встановити межу часу перебування дитини, однак, на цьому ґрунті в них є велике непорозуміння. Вважає, що дитина повинна проживати з матір`ю, однак і його батько має право займатися вихованням сина у визначений для цього законодавством та судом час, щоб з цього приводу не виникало скандалів та непорозумінь, які шкідливо відзначаються на дитині. Позивач має самостійний дохід і постійне місце проживання, веде сільське господарство в селі, спиртними напоями не зловживає, за місцем попередньої роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина та родини. За таких умов сину буде проживати краще з позивачем. У зв`язку з викладеним, просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю. Також просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з оплатою судового збору.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини та стягнення витрат, пов`язаних з оплатою судового збору підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином, у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог- відділу опіки та піклування Канівської РДА, у судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві зазначила, що з метою забезпечення законних інтересів дитини необхідно визначити проживання дитини з матір`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2020 по справі № 697/257/20 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 (а.с.6).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 31 від 15.01.2019, виданої Яблунівським старостинським округом Канівської міської ради Черкаської області (а.с 8) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: с.Яблунів, Канівського району, Черкаської області.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.07.2020, складеного комісією Яблунівського старостинського округу Канівської міської ради Черкаської області (а.с.10), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 , мають належні житлово-побутові умови, для дитини створені всі необхідні умови для розвитку та виховання.

Згідно характеристики з місця проживання та попереднього місця роботи (а.с.7) позивачка ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, рішення ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, рішення ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

За змістом ст. 185 СК України та відповідно до розяснень викладених в п.18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» додаткові витрати на дитину, в розумінні сімейного законодавства, це витрати викликані обставинами, які є особливими у житті дитини. Крім того, у випадку фінансування таких витрат наперед, суд має бути впевненим, що такі особливі обставини обовязково будуть існувати в майбутньому та потребуватимуть конкретних витрат.

З урахуванням встановлених обставин справи , віку дитини, його потреб, інтересів та усталеного способу життя який склався на момент вирішення справи, перешкод для визначення місця проживання дитини з матірю, при розгляді даної справи судом не встановлено.

Своїх заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав, позов визнав.

В той же час ОСОБА_2 не позбавлений батьківських прав, а тому може у встановленому законом порядку реалізовувати свої права щодо сина.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, - розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, крім випадку передбачених ч.5 ст. 157 СК України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст. 3,9,18 Конвенції про права дитини, ст. 141, 160, 161, 185 Сімейного Кодексу України, ст. 3, 12, 13, 81, 89, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації Черкаської області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: с.Яблунів, Канівського району, Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: с.Яблунів, Канівського району, Черкаської області судовий збір в розмір 840,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О . М . Льон