Ухвала

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 123/2020

провадження № 61-11600ав20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

за участю секретаря судового засідання - Калішенка М. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павел Ольги Юріївни на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у складі судді Вадовської Л. М. про забезпечення позову в справі

№ 123/2020 за позовом компанії «Bannion Limited» (Британські Віргінські Острови) до приватного акціонерного товариства «Будгідравліка» (Україна) про стягнення коштів, яка передана на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи

У травні 2020 року компанія «Bannion Limited» (Британські Віргінські Острови)

(далі - компанія «Bannion Limited») звернулася до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом до приватного акціонерного товариства «Будгідравліка» (Україна) (далі -

ПрАТ «Будгідравліка») про стягнення коштів.

Постановою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 травня 2020 року прийнято до провадження справу № 123/2020 за позовом компанії «Bannion Limited» до ПрАТ «Будгідравліка» (Україна) про стягнення коштів.

24 червня 2020 року до Одеського апеляційного суду компанією «Bannion Limited» подано заяву про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародного арбітражу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 червня 2020 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику на підставі частини десятої статті 153 ЦПК України.

09 липня 2020 року до Одеського апеляційного суду компанією «Bannion Limited» вдруге подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:

1) накласти арешт на грошові кошти ПрАТ «Будгідравліка», що обліковуються на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Банк «Восток» в м. Дніпро, а також на інших банківських рахунках, виявлених у межах виконавчого провадження, у межах суми 418 826,59 доларів США, що еквівалентно

10 889 491,34 грн;

2) накласти арешт на нерухоме майно ПрАТ «Будгідравліка», а саме на:

- виробничий будинок під літ. «Г», загальною площею 19086,51 кв.м, розташований за адресом: АДРЕСА_1 ;

- нежилі будівлі та споруди загальною площею 4345,69 кв.м., що в цілому складаються зі складів літ. «Ш1», «Ц», компресорної літ. «Ч», пресувально-строгального цеху літ. «Ш», транспортних цехів літ. «Э», «Ю», ливарного цеху літ. «Э1», підсобного літ. «Ч1», розташованих за адресом: АДРЕСА_1 ;

- нежилі будівлі під літ. «ГІ», «Г», загальною площею 19086,51 кв.м, розташовані за адресом: АДРЕСА_1 ;

- будь-яке інше майно в межах суми 418 826,59 доларів США, що еквівалентно

10 889 491,34 грн, яке буде виявлене в межах виконавчого провадження;

3) заборонити будь-яким особам (державним реєстраторам, нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії у сфері державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, яке належить ПрАТ «Будгідравліка», а саме щодо:

- виробничого будинку під літ. «Г», загальною площею 19086,51 кв.м., розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ;

- нежилих будівель та споруд загальною площею 4345,69 кв.м, що в цілому складаються зі складів літ. «Ш1», «Ц», компресорної літ. «Ч», пресувально-строгального цеху літ. «Ш», транспортних цехів літ. «Э», «Ю», ливарного цеху літ. «Э1», підсобного літ. «Ч1», розташованих за адресом: АДРЕСА_1 ;

- нежилих будівель під літ. «ГІ», «Г», загальною площею 19086,51 кв.м, розташованих за адресом: АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що між компанією «Bannion Limited» та ПрАТ «Будгідравліка» виник спір майнового характеру з договору позики грошових коштів, виконання рішення за яким, у разі задоволення вимог, може бути унеможливлено в силу відсутності у товариства майна та грошових коштів.

Компанія «Bannion Limited» зазначає, що загальна вартість наявного у ПрАТ «Будгідравліка» рухомого та нерухомого майна складає 6 553 800,00 грн, що становить близько 250 000,00 доларів США, що менше ціни позову, що розглядається в міжнародному комерційному арбітражі.

Таким чином, передбачені статтею 149 ЦПК України підстави для забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, наявні, позов підлягає забезпеченню.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали апеляційного суду, як суду першої інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року заяву компанії «Bannion Limited», подану 09 липня 2020 року, про забезпечення позову задоволено частково.

Позов компанії «Bannion Limited» до ПрАТ «Будгідравліка» про стягнення грошових коштів у переданій на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України справі № 123/2020 забезпечено шляхом накладення арешту на:

- виробничий будинок під літ. «Г», загальною площею 19086,51 кв.м., розташований за адресом: АДРЕСА_1 , належить ПрАТ «Будгідравліка» на праві приватної власності (розмір частки 1/1) на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданого 02 березня 2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради; право власності зареєстровано 21 вересня 2017 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- нежилі будівлі під літ. «ГІ», «Г», загальною площею 19086,51 кв.м, розташовані за адресом: АДРЕСА_1 , належать ПрАТ «Будгідравліка» на праві приватної власності (розмір частки 1/1) на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого 02 березня 2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради; право власності зареєстровано

06 квітня 2005 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10406265.

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовлено.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив із наявності підстав для накладення арешту, оскільки виробничий будинок під літ. «Г», загальною площею 19086,51 кв.м., розташований за адресом: АДРЕСА_1 , та нежилі будівлі під літ. «ГІ», «Г», загальною площею 19086,51 кв.м, розташовані за адресом: АДРЕСА_1 , належать ПрАТ «Будгідравліка» на праві приватної власності, що буде відповідати співмірності заявлених вимог а у справі № 123/2020, яка передана на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Щодо іншої частини заявлених вимог, суд вказав про недоведеність вказаних об?єктів та грошових коштів належності саме ПрАТ «Будгідравліка».

Щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке інше майно ПрАТ «Будгідравліка» в межах суми 418 826,59 доларів США, що еквівалентно

10 889 491,34 грн, яке буде виявлене в межах виконавчого провадження, суд зробив висновок про те, що заява про забезпечення позову в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки майно не є визначеним та оціненим, крім того, наразі відсутнє як таке виконавче провадження.

Аргументи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 - Павел О. Ю. 06 серпня 2020 року подала до Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити компанії «Bannion Limited» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заявник своє право на апеляційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ «Будгідравліка», активно приймає участь у керівництві Товариством, його господарській діяльності, а оскаржувана ухвала порушує його права та законні інтереси, а також права та законні інтереси Товариства в цілому.

Щодо суті вирішення питання про забезпечення позову, апеляційна скарга мотивована так:

- ухвала Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року є необґрунтованою та винесеною передчасно з порушенням норм матеріального та процесуального права;

- визнання Товариством укладення договору між сторонами та, відповідно, і боргу є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставини справи, наносить шкоду інтересам Товариства та його учасникам;

- ОСОБА_1 , як кінцевий бенефіціарний власник Товариства в прийнятті рішення щодо підписання договору позики від 22 травня 2009 року № 22/05-С участі не приймав, протокол погодження даної угоди загальними зборами відсутній, що є порушенням статті 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та свідчить про недійсність договору позики;

- на порушення принципу співмірності вказує той факт, що судом було накладено арешт на все нерухоме майно, що безспірно належить ПрАТ «Будгітравліка» з часткою його власності 1/1 в об?єкті нерухомого майна, при цьому такі дії судом були здійснені за відсутності будь-яких даних про оцінку такого майна;

- вартість арештованого майна має доводитись належними доказами, яких сторонами надано не було;

- компанією «Bannion Limited» не було доведено належними доказами по справі, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних її прав або інтересів.

Аргументи інших учасників справи

24 вересня 2020 року представник компанії «Bannion Limited» - Легенченко О. А. через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить у задоволенні касаційної скарги представника ОСОБА_1 - Павел О. Ю. відмовити, а ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду, як суду апеляційної інстанції та рух матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2020 року поновлено представнику

ОСОБА_1 - Павел О. Ю. строк на апеляційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_1 - Павел О. Ю. на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 липня

2020 року про забезпечення позову у переданій на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України справі

№ 123/2020 за позовом компанії «Банніон Лімітед» (Bannion Limited) (Британські Віргінські Острови) до приватного акціонерного товариства «Будгідравліка» (Україна) про стягнення коштів.

Витребувано з Одеського апеляційного суду справу № 123/2020 за позовом компанії «Банніон Лімітед» (Bannion Limited) (Британські Віргінські Острови) до приватного акціонерного товариства «Будгідравліка» (Україна) про стягнення коштів.

19 серпня 2020 року матеріали справи № 123/2020 надійшли до Верховного Суду.

25 серпня 2020 року матеріали справи передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду з повідомленням учасників справи.

Представник заявника - Павел Ю. Ю., сам заявник ОСОБА_1 та представник ПрАТ «Будгідравліка», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилися.

Від представника компанії «Bannion Limited» - Легенченко О. А. не електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у якій просять розглянути справу по суті.

За правилами статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Матеріали справи містять докази про належне повідомлення заявника -

ОСОБА_1 , представника заявника Павел О. Ю. , компанію «Bannion Limited» та ПрАТ «Будгідравліка» про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, представник компанії «Bannion Limited» - Легенченко О. А. подала заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

За правилами частини четвертої та п?ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Верховний Суд встановив, що позовні вимоги у справі № 123/2020, що знаходиться на розгляді Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, обґрунтовано позиковими відносинами, що виникли на підставі укладеного 22 травня 2009 року між закритим акціонерним товариством «Будгідравліка» (на даний час ПрАТ «Будгідравліка») та Cubetex Livited (Кіпр, Нікосія) Договору позики № 22/05-С, пунктом 1.1 якого сторони передбачили, що Cubetex Livited надає ЗАТ «Будгідравліка» позику у розмірі 1 000 000,00 доларів США на поповнення оборотних коштів позичальника, здійснення виробничих і торгових операцій, ведення господарської діяльності.

18 червня 2013 року між Cubetex Livited (первісний позикодавець) та компанією «Bannion Limited» (новий позикодавець) укладено Договір № 18/06-01 про відступлення права вимоги, згідно з яким первісний позикодавець відступив новому позикодавцю право вимоги виконання зобов`язання ПрАТ «Будгідравліка» за Договором позики № 22/05-С від 22 травня 2009 року.

Згідно позовних вимог у справі № 123/2020 Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України компанія «Bannion Limited» просить стягнути з ПрАТ «Будгідравліка» за Договором позики № 22/05-С від 22 травня 2009 року заборгованість в загальній сумі 418 826,59 доларів США, з них: 385 973,00 доларів США - сума неповернутої позики, 22 491,27 доларів США - сума процентів за користування коштами за період з 21 вересня 2009 року по

01 липня 2019 року, 10 362,32 доларів США - 3 % річних за період з 02 липня

2019 року по 05 травня 2020 року.

Скориставшись свої правом, передбаченим Главою 10 Розділу І ЦПК України щодо подання заяви про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародному комерційному арбітражу, компанія «Bannion Limited» 09 липня

2020 року та 05 серпня 2020 року звернулась до Одеського апеляційного суду з відповідними заявами за наслідками розгляду яких було прийнято ухвали про часткове задоволення заяв про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародному комерційному арбітражу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55 Конституції України).

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Так частиною першою статті 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 3 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.

Разом з цим, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі № 921/730/13-г/3) і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що заявник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2020 року по справі

№ 904/897/19).

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2020 року по справі № 904/897/19).

Якщо заявник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від

12 травня 2020 року по справі № 921/730/13-г/3).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 -

Павел О. Ю. вказувала, що ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ «Будгідравліка», активно приймає участь у керівництві Товариством, його господарській діяльності, а оскаржувані ухвали порушують його права та законні інтереси, а також права та законні інтереси Товариства в цілому.

Надаючи оцінку наявності порушеного права або інтереси ОСОБА_1 оскаржуваними судовими рішеннями Одеського апеляційного суду при наведених вище аргументах, Верховний Суд виходить із такого.

У постановах від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, від 15 жовтня

2019 року у справі № 905/2559/17 та від 03 грудня 2019 у справі № 904/10956/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що договори, укладені посадовою особою товариства без передбаченої статутом згоди загальних зборів, не порушують прав та інтересів учасників / акціонерів такого товариства (висновки у цих справах стосувалися саме оспорювання (подання відповідних позовів) такими учасниками / акціонерами відповідних правочинів, а не оскарження ними судових рішень у справах, в яких вони не брали участі), оскільки:

- згода загальних зборів товариства на укладення договору є згодою органу управління товариства, який діє від імені товариства. Повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства права не мають;

- за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється;

- підписання генеральним директором оспорюваних договорів без передбаченої статутом згоди загальних зборів цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника, оскільки генеральний директор діяв саме від імені товариства, а не його учасників.

Зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду має загальний характер та не залежить від розміру частки учасника у статутному капіталі товариства, отримання ним прибутку від діяльності товариства або реалізації корпоративного права на управління діяльністю товариства.

Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2019 у справі № 826/2184/17 наведено такий правовий висновок: «у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2017 року у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», Суд підкреслив що «за загальним правилом акціонер компанії не може стверджувати, що він є жертвою стверджуваного порушення прав компанії за Конвенцією (див. рішення у справі «Агротексім та інші проти Греції» від 24 жовтня 1995 року, п. 59-72). Проникнення за «корпоративну завісу» або нехтування правосуб`єктністю компанії може буде виправданим лише за виключних обставин, зокрема, якщо точно встановлено, що компанія не може звернутися до конвенційних установ через органи, утворені згідно з її статутом, або, у випадку ліквідації, через її ліквідаторів (там само, п. 66)». Таким чином, ЄСПЛ дійшов висновку, що за звичайних обставин акціонер (навіть мажоритарний) не може звертатися до суду в інтересах банку.

Водночас у контексті згаданої справи «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України» ЄСПЛ зазначив таке: «подаючи скарги в інтересах банку-заявника, перший заявник діяв як мажоритарний акціонер та віце-президент банку. На момент подання заяви акціонери та виконавчі органи банку-заявника були позбавлені своїх повноважень щодо управління діяльністю банку-заявника. Банк перебував під контролем ліквідаційної комісії, що складалася з посадових осіб територіальних управлінь НБУ, які становили більшість, та працівниками місцевої податкової інспекції (п. 12). Таким чином, з огляду на ситуацію банку-заявника та характер цих скарг Суд доходить висновку, що існували виключні обставини, які надали першому заявнику право подати цю заяву в інтересах банку-заявника (див. згадане рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки», п. 46-52, та ухвалу щодо прийнятності у справі «Капітал банк АД проти Болгарії» від 09 вересня 2004 року)».

При цьому ЄСПЛ зазначив, що скарги, подані першим заявником (Фельдманом) як мажоритарним акціонером, є несумісними за критерієм ratione personae із положеннями Конвенції у розумінні підп. «a» п. 3 ст. 35 Конвенції, а тому Фельдман як акціонер банку не вправі звертатись до суду у власних інтересах, і за звичайних обставин (зокрема за наявності уповноважених органів банку) не вправі звертатись до суду й в інтересах банку. Водночас, ураховуючи, що виконавчі органи банку-заявника були позбавлені своїх повноважень, з огляду на ситуацію банку та характер цих скарг ЄСПЛ доходить висновку, що існували виключні обставини, які надали акціонеру право подати цю заяву в інтересах банку-заявника. Таким чином, стороною у справі був не акціонер банку, а сам банк, оскільки з огляду на виключні обставини від імені банку діяв контролюючий акціонер банку, який за звичайних обставин не вправі представляти банк.»

Разом з тим, у постанові від 07 квітня 2020 у справі № 504/2457/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно щодо якого виник спір, зокрема після ухвалення судом першої інстанції рішення, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод інтересів та (або) обов`язків. Натомість питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

Неведене також узгоджується із висновком зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 31 серпня 2020 року у справі № 910/895/17.

У справі яка переглядається, заявник не наводить та не надає відповідних доказів в частині того, що ПрАТ «Будгідравліка» перебуває у стані ліквідації та не має відповідних компетентних органів для представництва її інтересів в суді.

При цьому, Верховним Судом, як судом апеляційної інстанції, не встановлено обставин вирішення Одеським апеляційним судом, як судом першої інстанції, в оскаржуваних судових рішеннях питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги викладеного вище не спростовують.

Водночас Суд звертає увагу, що оскаржуваним незалученою особою судовим рішенням повинно бути безпосередньо вирішено питання щодо її прав (інтересів, обов`язків), тобто в мотивувальній або резолютивній частинах рішення повинні міститися висновки про права та обов`язки цієї особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не має братися до уваги.

Окрім того, Верховний Суд бере до уваги, що висновок, сформульований у пункті 32 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2019 у справі № 910/12807/16, зводиться до загального, що «залучення інших учасників (акціонерів) товариства або осіб, з якими на підставі спірних рішень товариство вступило у правовідносини, не вимагається». Цей же висновок раніше було роз`яснено і у пункті 6.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», пункті 5.6 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28 грудня 2007 року № 04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин». Тобто така судова практика є сталою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав-учасниць засновувати апеляційні або касаційні суди; там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (§ 25 рішення у справі «Delcourt v. Belgium»

від 17 січня 1970 року та § 65 рішення у справі «Hoffmann v Germany» від 11 жовтня 2001 року). Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§ 57 рішення у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі «Krombach v. France» від

13 лютого 2001 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18) зроблено висновок про те, що «Суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю».

Висновок за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 3 частини першої, частини другої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Оскільки у справі яка переглядається, Верховним Судом не встановлено, а заявником не доведено того, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року вирішувалось питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язкиОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Павел О. Ю. на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року про забезпечення позову в справі № 123/2020 за позовом компанії «Bannion Limited» до ПрАТ «Будгідравліка» про стягнення коштів, яка передана на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки після відкриття апеляційного провадження, поданою ОСОБА_1 з підстав вирішення судом питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що оскаржуваними судовими рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки заявника не вирішувалося.

Керуючись статтями 24, 260, 261, 268, 351, 362 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддівДругої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Павел Ольги Юріївни на ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 липня 2020 року про забезпечення позову в справі № 123/2020 за позовом компанії «Bannion Limited» (Британські Віргінські Острови) до приватного акціонерного товариства «Будгідравліка» (Україна) про стягнення коштів, яка передана на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська