Справа №: 398/131/21
провадження №: 2/398/831/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" травня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Мунтяна В.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики від 09 березня 2016 року на загальну суму 19 769,00 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 березня 2016 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США зі строком повернення до 10 березня 2019 року, про що відповідач надав письмову розписку. Проте у встановлений договором строк відповідач не виконав перед нею свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики від 09 березня 2016 року в розмірі 17 000,00 доларів США та нарахованих відсотків в розмірі 2 769,00 доларів США, а всього - 19 769,00 доларів США.

Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі, про що подав суду відповідну письмову заяву.

Представник відповідача адвокат Мунтян В.І. підтримав позицію відповідача.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої якості (ст. 1046 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі 6-1103цс16, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, від 18 вересня 2013 року №6-63цс13 та постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі №524/4946/16-ц.

09 березня 2016 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу позику в сумі 25 000,00 доларів США, з умовою повернення позики до 10 березня 2019 року в доларах США з урахуванням 7% річних.

Крім того, 09 березня 2016 року відповідач власноручно склав розписку, в якій зазначив, що отримав від позивача в борг 25 000,00 доларів США зі строком повернення боргу до 10 березня 2019 року.

Факт укладення договору позики та складення розписки учасниками справи не оспорювався.

Оцінюючи зміст зазначених договору позики та розписки, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики, відповідно до яких відповідач зобов`язалася повернути позивачу борг в сумі 25 000,00 доларів США до 10 березня 2019 року з урахуванням 7% річних.

За змістом ч. ч. 1 3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачем, що також останнім не оспорюється.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до розрахунків позивача, наведених у позовній заяві, заборгованість за договором позики від 09 березня 2016 року станом на 05 січня 2021 року становить 17 000,00 доларів США та відсотки за користування позикою 2 769,00 доларів США, а всього 19 769,00 доларів США.

Зазначені розрахунки, наведені позивачем, є математично правильними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, відповідач визнав позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Позов подано до суду 11 січня 2021 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року складав 2 270,00 грн.

Ціна позову, визначена позивачем у сумі 19 769,00 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долара США становило 559 160,23 грн. (19 769,00 доларів США х 28,2847 грн. = 559 160,23 грн.).

Тобто, позивач повинна була сплатити судовий збір в розмірі 5 591,60 грн. (559 160,23 грн. х 1% / 100% = 5 591,60 грн.). В той же час, позивачем сплачено судовий збір у більшому розмірі 5 620,33 грн. Отже, судовий збір в розмірі 28,73 грн. є надмірно сплаченим та підлягає поверненню позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (5 620,33 грн. 5 591,60 грн. = 28,73 грн.).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, то суд вважає, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2 795,80 грн. (5 591,60 грн. / 2 = 2 795,80 грн.) та надмірно сплачений судовий збір в розмірі 28,73 грн., а всього позивачу підлягає поверненню 2 824,53 грн. (2 795,80 грн. + 28,73 грн. = 2 824,53 грн.).

При цьому, інша частину судового збору у розмірі 2 795,80 грн., сплаченого позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 82, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р И Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 09 березня 2016 року станом на 05 січня 2021 року в розмірі 19 769 (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) доларів США, яка складається з:

17 000,00 дол. США позика;

2 769,00 дол. США проценти за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 795 (дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 80 копійок.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету частину судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №98885 від 05 січня 2021 року, в розмірі 2 824 (дві тисячі вісімсот двадцять чотири) гривні 53 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 травня 2021 року.

Суддя О.В.Авраменко