Провадження № 22-ц/801/991/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 рокуСправа № 127/16323/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

за участю секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області, про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про призначення експертизи, постановлену у цій справі 17 березня 2021 року у м. Вінниці суддею цього суду Вохміновою О. С.,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Вінницькій області, про визнання правочину щодо відчуження автомобіля недійсним.

В лютому 2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву (а. с. 152-163), якою змінено предмет позову, зокрема вона просила суд визнати недійсним договір комісії від 30 квітня 2020 року № 2049, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 , з моменту укладення; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 30 квітня 2020 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з моменту укладення; витребувати автомобіль марки AUDI, модель А8, номерний знак НОМЕР_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 .

Вказана позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29 квітня 2011 року по 15 червня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого за спільні кошти придбали майно, зокрема і спірний автомобіль, який є спільною сумісною власністю. Проте, ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_4 договір комісії, за умовами якого доручив здійснити продаж спірного автомобіля за 10000, 00 грн. На виконання умов вказаного договору 30 квітня 2020 року з ОСОБА_3 було укладено договір-купівлі продажу вказаного автомобіля та продано його за 10000 грн.

Враховуючи відсутність згоди позивача на укладення договору комісії та договору купівлі-продажу спірного автомобіля, ОСОБА_1 , відповідно до положень ч. 2 ст. 65 СК України, має право на звернення до суду з позовом про визнання цих договорів недійсними у зв`язку з їх укладенням другим із подружжя без її згоди.

Пославшись на викладене та на те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги.

Разом з уточненою позовною заявою, представником позивача подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи (а. с. 165-169), мотивоване тим, що відповідно інформації з офіційного сайту Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України середньоринкова вартість спірного автомобіля марки AUDI, модель А8, 2015 року випуску становить 914945,88 грн. Водночас, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями майна на час розгляду справи.

Пославшись на викладене, оскільки для з`ясування обставин у даній справі, а саме дійсної вартості проданого транспортного засобу, потрібні спеціальні знання, представник позивача просив суд призначити у справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Вінницької філії Київського НДІСЕ, а на вирішення експертів поставити наступні питання:

1.Яка середня ринкова вартість автомобіля, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілю марки Audi А8, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату його відчуження ОСОБА_2 (30 квітня 2020 року)?

2.Яка середня ринкова вартість автомобіля, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілю марки Аudi А8, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату проведення експертизи?

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року у цій справі призначено автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам ВВ КНДІСЕ (м. Вінниця, вул. Батозька, 1), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. На вирішення експертам поставлено питання:

1.Яка середня ринкова вартість автомобіля, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілю марки Audi А8, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату його відчуження ОСОБА_2 (30 квітня 2020 року)?

2.Яка середня ринкова вартість автомобіля, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілю марки Аudi А8, 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на дату проведення експертизи?

Не погодившись із постановленою ухвалою ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 травня 2021 року призначено справу до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду на 25 травня 2021 року о 09 год. 10 хв.

24 травня 2021 року о 16 год. 53 хв. на електрону адресу апеляційного суду надійшла заява представника позивача адвоката Кривенка Е. Ю. про відкладення розгляду справи та участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, мотивована тим, що 25 травня 2021 року представник позивача не може з`явитися у судове засідання, призначене у Вінницькому апеляційному суді, оскільки має представляти інтереси іншого клієнта в Господарському суді Полтавської області. Крім того зазначено, що позивач станом на 24 травня 2021 року не отримала копії апеляційної скарги з додатками.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з трек-номером 998 позивач ОСОБА_1 22 квітня 2021 року отримала копію ухвали апеляційного суду про відкриття провадження у цій справі та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року (а. с. 221).

Оцінивши доводи вказаної заяви, апеляційний суд дійшов висновку, що адвокатом не наведено обґрунтованих причин, з яких він не може з`явитися в судове засідання, оскільки він не був позбавлений можливості звернутися до апеляційного суду з заявою про участь в судовому засіданні, призначеному на 25 травня 2021 року, в режимі відеоконференції з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України. Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зокрема не вчиняти дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Крім того, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з трек-номером 141 позивач ОСОБА_1 14 травня 2021 року отримала повістку-повідомлення про розгляд цієї справи в суді апеляційної інстанції 25 травня 2021 року, проте в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви адвоката Кривенка Е. Ю. про відкладення розгляду справи та участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржувана ухвала суду першої інстанції цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Призначаючи у справі автотоварознавчу експертизу суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи підстави і предмет даного позову, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання щодо визначення вартості відчуженого автомобіля.

Із таким висновками суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справ вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль марки AUDI, модель А8, номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску зареєстрований за ОСОБА_2 27 червня 2019 року (а. с. 32-33).

30 квітня 2020 року ОСОБА_2 уклав з ФОП ОСОБА_4 договір комісії № 2049, за умовами якого останній зобов`язався здійснити продаж транспортного засобу AUDI, модель А8, номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску, зареєстрованого за власником 27 червня 2019 року (а. с. 38-39).

30 квітня 2020 року ФОП ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу транспортного засобу AUDI, модель А8, номерний знак НОМЕР_1 , 2015 року випуску (а. с. 34-35).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 квітня 2011 року (а. с. 10).

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на відсутність її згоди на укладення договору комісії та договору купівлі-продажу спірного автомобіля, зокрема порушення вимог ст. 65 СК України під час їх укладення.

Водночас, позивач зазначає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, проте вимог про стягнення компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно не заявляє.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3-5 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Отже за змістом наведених положень процесуального закону призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Частинами 1, 5 ст. 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно зі ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, оцінивши підстави призначення заявленої у клопотанні експертизи, зважаючи на предмет позову, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її призначення, оскільки у цій справі по суті заявлених вимог визначення вартості відчуженого автомобіля не входить до предмета доказування, зокрема позивачем заявлено вимоги про визнання недійсними правочинів щодо відчуження автомобіля та витребування його з чужого незаконного володіння, проте вимог про відшкодування вартості спірного автомобіля не заявлялось.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність призначення у справі автотоварознавчої експертизи, тому ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року необхідно скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року.

Відповідно до п. п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду розмір судового збору для фізичної особи становить 0,2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що з 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270, 00 грн.

За таких обставин, з ОСОБА_2 необхідно стягнути в дохід держави 454 грн судового збору за розгляд його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідними нормами ЦПК України передбачено право судів першої та апеляційної інстанцій на розподіл судових витрат виключно у рішенні або постанові суду за результатами розгляду справи по суті, або шляхом ухвалення додаткового рішення з цього питання, що також узгоджується із статтею 270 ЦПК України.

Отже, стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 судового збору при апеляційному перегляді процесуальної ухвали (про призначення експертизи), тобто до винесення судом рішення по суті спору, вимогами процесуального закону не передбачено.

Разом із цим, відповідач не позбавлений права заявляти про стягнення на його користь понесених ним судових витрат під час розгляду даної справи згідно вимог ЦПК України, та відповідне питання має бути вирішене судами в судових рішеннях, постановлених за результатами розгляду справи по суті (в рішенні суду першої інстанції та постановах/ухвалах судів апеляційної та касаційної інстанцій за наслідками його перегляду).

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у його постанові від 21 квітня 2021 у справі № 607/6424/20.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : О. Ю. Береговий

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2021 року.