Справа № 161/7095/21
Провадження № 4-с/161/46/21
У Х В А Л А

25 травня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Трофимюка П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича, -

В С Т А Н О В И В:

16.04.2020 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною скаргою на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. (далі державний виконавець) в обґрунтування якої зазначив, що 13.10.2020 року останнім було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого 24.01.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/15851/19 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» належить до сфери управління Державного агентства резерву, а згідно зі ст. 4 ЗУ «Про державний матеріальний резерв» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. Разом з тим, навіть за відсутності коштів, на які можливо звернути стягнення, державний виконавець не мав права виносити дану постанову та повертати без виконання виконавчий лист, а був зобов`язаний передати виконавчий документ із іншими матеріалами виконавчого провадження керівнику для направлення до органів Казначейства і після виплати йому коштів винести постанову про заміну стягувача. У зв`язку з цим, він звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Штепи С.О. зі скаргою на оскаржувану постанову про повернення стягувачу виконавчого листа від 13.10.2020 року, він подав скаргу до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Артема Ляшенка в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», однак у задоволенні такої йому також було відмовлено. Враховуючи, що оскарження рішення державного виконавця в позасудовому порядку ніякого результату не дало, в лютому 2021 року він подав скаргу до Луцького міськрайонного суду Волинської області, яку ухвалою суду від 22.02.2021 року було повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України. Матеріали вказаної справи були одержані ним 23.03.2021 року. Враховуючи наведене, просить суд; визнати поважними причини пропуску та поновити строк на подання даної скарги; визнати постанову державного виконавця від 13.10.2020 року про повернення йому виконавчого документа неправомірною та скасувати; зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання рішень».

29.04.2021 року державним виконавцем було подано відзив на скаргу ОСОБА_2 , в обґрунтування якого зазначено, що в його провадженні знаходилося виконавче провадження № 61082740, відкрите на виконання виконавчого листа № 161/15851/19, виданого 24.01.2020 року про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в користь ОСОБА_2 заборгованості по в розмірі 133166,02 грн., яке включено до складу зведеного виконавчого провадження № 57212311. В ході здійснення виконавчого провадження, ним було проведено ряд дій, пов`язаних із розшуком майна та коштів на рахунках боржника, в ході яких встановлено, що таке майно не підлягає зверненню до стягнення, кошти, на які таке стягнення можна звернути у боржника, також відсутні, а тому відповідний виконавчий документ було повернуто стягувану без виконання. Вважає, що винесена ним постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена правомірно, а сам факт повернення виконавчого документа стягувачу без виконання не порушує прав та законних інтересів останнього у зв`язку із можливістю повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання. Крім того, законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, а відтак, у такому випадку, підлягає застосовуванню ч. 1 ст. 287 КАС України і вказані справи належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні заявлених ОСОБА_2 вимог відмовити повністю (а.с. 25-31).

В судовому засіданні державний виконавець Трофимюк П.В. завив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки дана скарга не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Представник заявника проти задоволення клопотання заперечував, вважає клопотання необґрунтованим.

Представник заінтересованої особи боржника ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснення на скаргу, заява про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 24.01.2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання судового рішення в цивільній справі № 161/15851/19 було видано виконавчий лист за № 144 про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» в користь ОСОБА_2 заборгованості по в розмірі 133166,02 грн. (а.с. 5).

28.01.2020 року на підставі вищевказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 61082740, яке надалі було включене до складу зведеного виконавчого провадження № 57212311 про стягнення грошових коштів з боржника ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» (а.с. 46-70).

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Трофимюка П.В. від 13.10.2020 року виконавчий документ у ВП № 61082740 повернуто стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглядав справу.

Статтею 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз правових норм, передбачених ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог ст. ст. 447, 448 ЦПК України та ст. ст. 339, 340 ГПК України у редакціях від 03.10.2017 року, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

Разом з тим ні в ЦПК України, ні в ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є чинний Закон України «Про виконавче провадження».

За правилами цього закону передбачено особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Аналогічні вимоги містить Інструкція у редакції, чинній на час розгляду справи та поширюється на випадки відкриття виконавчого провадження і вчинення виконавчих дій приватним виконавцем.

Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням.

Суд такими повноваженнями не наділений.

Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Водночас ст. 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим, у ч. 5 ст. 287 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, ч. 5 ст. 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, в такому випадку потрібно застосовувати ч. 1 ст. 287 КАС України і вказані справи належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 року у справі № 906/530/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із облікової картки на зведене виконавче провадження АСВП № 57212311 за виконавчими документами про стягнення заборгованості із ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2», в такому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, зокрема: Луцького міськрайонного суду Волинської області (№ з/п 1-20, 23-54, 56-79, 81-119, 121-125, 127-128, 134), Господарського суд Волинської області (№ з/п 21, 22, 120, 129-133, 135-146), Волинського окружного адміністративного суду (№ з/п 55, 126, 147, 148), ГУ ДПС у Волинській області (№ з/п 80) (а.с. 46-70).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стягувач оскаржує дії державного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суд вважає провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. закрити.

При цьому, суд не надає правової оцінки доводам сторін, викладених у скарзі та відзиві на неї, а також не вирішує питання про визнання поваж ними причини пропуску та поновлення строку на подання даної скарги.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 256, 263, 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича закрити.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_2 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції Волинського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 27 травня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська