РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,

представника позивача - адвоката Хом`яка Р.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №953/21846/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в особі представника - Кіпоть І.Г. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за період з 01.09.2015 по 30.11.2020 в сумі 24 405,76 грн.; 3% річних - 2302,73 грн., інфляційні втрати - 4371,75 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача посилається на те, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно Постанови №1588 від 21.05.2015 року та з 11.05.2017 року - згідно Постанови №633 від 11.05.2017 року. Також, на ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

Вказує, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства.

При цьому, АТ «Харківміськгаз» з 01.07.2015 року на підставі Закону України «Про ринок природного газу» №329 від 09.04.2015 року провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території м.Харкова та Харківської області тобто є Оператором ГРМ.

За даними Оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 нерегулярними сплатами підтверджує факт споживання послуги з газопостачання, приєднання до умов типового догвоору, а також переривання строку позовної давності, таким чином між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Зазначила, що внаслідок систематичного нехтування боржником своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість, яка за період з 01.09.2015 по 30.11.2020 склала 24405,78 грн. Крім того, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ Товариством нараховані 3 % річних в сумі 2302,73 грн. та інфляційні витрати в сумі 4371,75 грн.

Несплата відповідачем вартості використаного природного газу шкодить інтересам товариства, у зв`язку з чим представник позивача звернулась до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вказаних вимог, 16.01.2021 судом сформовано запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та отримано відповідну довідку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За умов ч.6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи.

Ціною даного позову позивачем зазначена сума 31 080 грн. 24 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з примірником позовної заяви та доданих до неї доказів відповідач отримала 30.01.2021.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не скористалась.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

24.05.2021 відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, просила застосувати до заявлених позовних вимог строки позовної давності.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради (а.с.14).

У Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила постачання природного газу) на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу".

Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

ТОВ «Харківгаз Збут» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21.05.2015 та постанови №633 від 11.05.2017 року.

На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01.10.2015 з 01.04.2017-відповідно до постанови КМУ №187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 - відповідно до постанови КМУ №867 від 19.10.2018)

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № "156 від 31.12.2015.

Тобто, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 4 розділу III Правил постачання природного газу - для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природній газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом згоди про приєднання відповідача до умов договору є нерегулярні сплати відповідно до розрахункe заборгованості.

Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 14 Розділу III Правил закріплено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

Відповідно до абз.2 п.22 Розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Статтями 526-527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Внаслідок не виконання відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.09.2015 по 30.11.2020 склала 24 405,76 грн.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, позивачем нараховані 3% річних - 2302,73 грн. та інфляційні втрати - 4371,75 грн.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 порушила зобов`язання.

У судовому засіданні відповідач просила про застосування строків позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено.

Причин поважності пропуску строку представником позивача не зазначено.

Згідно наданого розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з газопостачання за період з 01.09.2015 по 30.11.2017 становить 24 066,29 грн., однак позивач має право на стягнення заборгованості в межах трирічного строку позовної давності, а тому в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.09.2015 по 30.11.2017 включно, необхідно відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Стосовно періоду виниклої заборгованості за грудень 2017 року - листопад 2020 року, суд вказує наступне.

Відповідно до копії Акту про відключення газоспоживаючих приладів від 04.12.2017, наданого представником позивача, 04.12.2017 здійснено відключення газових приладів домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , абонент ОСОБА_1 .

Тобто у грудні 2017 року ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» фактично припинило надавати ОСОБА_1 послуги з газопостачання, відповідно, зобов`язання між сторонами відсутні, тому підстав для стягнення заборгованості за надання послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за грудень 2017 року - листопад 2020 року відсутні.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення основої суми боргу в зв`язку з пропуском строку позовної давності, в задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, належить відмовити, оскільки інфляційні витрати та 3% річних є похідними від основного зобов`язання, яке підпадає під застосування строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в повному обсязі, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як напідставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст..2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 223, 258-259, 263-266, 268, 273 273 ЦПК України, ст.ст. 256-258, 260, 261, 526, 610, 611, 625 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», місце знаходження: 61093, м.Харків, вул.Петра Болбочана, 54, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 26 травня 2021 року.

Суддя Колесник С.А.