Номер провадження: 22-ц/813/1430/21
Номер справи місцевого суду: 504/4277/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування завданої шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на його користь заборгованість зі сплати страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров`ю у наслідок страхового випадку, що мав місце 13 грудня 2013 року за участю транспортного засобу марки «Рено Кенгу» реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 79275,65 грн та 4800 грн судових витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 грудня 2013 року на автодорозі «Одеса-Мелітополь» в напрямку м. Одеса на ділянці 35км+550м, автомобіль марки «Рено Кенгу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 який в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Під час перебування на лікуванні в КУ «ООКЛ» в період з 13 грудня 2013 року по 16 грудня 2013 року, у позивача було діагностовано численні травми, забої та переломи. Та 07 квітня 2014 року за висновком МСЕК ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія за участю якого відбулося ДТП було застраховано (страховий поліс АС №3609069) ТДВ «СТ «Домінанта» ОСОБА_1 через свого представника, ОСОБА_3 18 жовтня 2016 року повідомив відповідача про ДТП. Того ж дня, 18 жовтня 2016 року позивач надав до ТДВ «СТ «Домінанта» заяву з доданими документами на виплату страхового відшкодування. Однак лише 13 квітня 2017 року з порушенням строку встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач частково виплатив страхове відшкодування у розмірі 16288,63 грн з яких 14646,00 грн на відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності та 1672,63 грн пені. При цьому згідно з розрахунками наведеними позивачем в позовній заяві розмір страхового відшкодування повинен був становити 95564,28 грн, а отже за відрахуванням уже сплачених сум страхова компанія повинна сплатити йому 79275,65 грн страхового відшкодування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року у позові ОСОБА_1 до ТДВ «СТ «Домінанта» про відшкодування завданої шкоди відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що ТДВ «СТ «Домінанта» частково виплатила страхове відшкодування згідно страхового полісу і не заперечувала проти існування такого страхового полісу. Наявність договірних відносин підтверджує той факт, що відповідач здійснив оплату страхового відшкодування позивача.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить 83711,37 грн, що є менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційну скаргу буде розглянуто без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 27 травня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 13 грудня 2013 року о 19 год. 00 хв. по автодорозі Одеса-Мелітополь, в напрямку м. Одеси рухався автомобіль Рего Кенгу реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 який на 35км+550м автодороги, біля с. Вільшанка, Комінтернівського району Одеської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня».

25 березня 2014 року постановою слідчого СВ Комінтернівського РВ ГУ МВС в Одеській області майора поліції Хом`якова А.О. закрито кримінальне провадження №0002520 від 14 грудня 2013 року відкрите за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП за участі водія ОСОБА_4 і пішохода ОСОБА_1 за відсутністю складу кримінального правопорушення. У вказаній постанові окрім іншого зазначено, що водій ОСОБА_4 в момент виникнення небезпеки для руху належним чином виконував вимоги п. 12.3 ПДР та не мав технічної можливості запобігти дорожньо-транспорту подію.

18 жовтня 2016 року адвокат Мелех Д.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав на адресу ТДВ «СТ «Домінанта» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву на виплату страхового відшкодування.

Транспортний засіб Renault Kangoo державний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 на момент скоєння ДТП 13 грудня 2013 року було застраховано в ТДВ «СТ «Домінанта» страховий поліс серії АС №3609069.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не надано достатніх доказів та не заявлено клопотань про їх витребування, щодо правомірності своїх вимог до ТДВ «СТ «Домінанта», зокрема, суду першої інстанції не було надано страхового полісу, що не дозволило суду першої інстанції встановити об`єм відповідальності страховика, відсутні відомості про власника транспортного засобу, відсутні докази звернення завдавача шкоди до страхової компанії.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 8 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова) судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1187 ЦК України не допускається звільнення особи, відповідальної за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки від обов`язку відшкодувати шкоду у зв`язку з необережністю (в тому числі і грубою) потерпілим.

Отже, сама по собі відсутність вини водія транспортного засобу у наїзді не є підставою для відмови у стягненні з нього завданої в результаті наїзду матеріальної шкоди, якщо не буде встановлено, що така сталася в результаті умислу потерпілого та грубої необережності, що відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування шкоди потерпілому та відмови у позові про покладення на нього відповідальності за шкоду, заподіяну при цьому джерелу підвищеної небезпеки (абзац 4 п. 3 постанови).

Відповідно до приписів п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає наступне, що скаржником не надано жодного належного, допустимого, достовірного доказу на підставі якого можливо встановити вищенаведені обставини.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність відмови у позові з підстав його недоведеності, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних у справі доказів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не було залучено до участі у справі як учасника справи водія транспортного засобу ОСОБА_4 .

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів дійшла висновку, що справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Порядок оскарження постанови.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27 травня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк