провадження 2/336/309/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

головуючого судді Жупанової І.Б.

секретаря судового засідання Палубінської К.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з управління будинком та судові витрати.

В позові зазначає, що 06.09.2017 р. між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 («Замовник») та ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» («Управитель») було укладено договір № К-517 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та складено акт прийому-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу) від 06.09.2017р.

Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі за об`єктом конкурсу (група будинків) № 1.

У відповідності до п. 7 Рішення, інформацію про Управителя було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку.

Згідно п. 18 цього ж Договору, він набрав чинності з моменту його підписання і діє до 05.09.2018 р. Надання послуг в рамках дії договору було розпочато з 01.11.2017 року.

Згідно умов вказаного договору Управитель - ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, а Замовник, в свою чергу, прийняв на себе зобов`язання проводити оплату наданих послуг.

Договором встановлено щомісячну плату Замовником Управителю за надання послуг з управління для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі, з розрахунку 4,16 гривень за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення, яке перебуває у власності або користуванні кожного з співвласників, у тому числі: за утримання та інші складові послуги 3,70 грн./ кв.м. винагорода управителя 0,46 грн./ кв. м. (п.5. Договору).

Конкретний перелік послуг, які надаються співвласникам будинку по АДРЕСА_1 , позивачем оприлюднений на веб-сайті ТОВ «Керуюча компанія «Мрія».

Крім цього в розділі «Личный кабинет» на веб-сайті міститься інформація вартості послуг з управління будинком.

Протягом дії Договору, позивач у відповідності до його умов, надавав відповідачу інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін (тарифів), норми споживання, режим надання послуг та їх споживчі властивості, шляхом розміщення на власному веб-сайті, а також зазначав цю інформацію у квитанціях на оплату.

Площа нежитлового приміщення №143 (літ.А-9, літ.А1-1) у буд. АДРЕСА_1 яке є власністю відповідача складає 842,2 кв.м., що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №207965752 від 30.04.2020р.).

Витрати позивача з управління буд. АДРЕСА_1 за період з 01.11.2017р. по 31.07.2018р. з урахуванням суми загальновиробничих та адміністративних витрат, складає 384 579,60 гривень, що підтверджується довідкою позивача складеною станом на 31.07.2018р.

Позивач належним чином виконував свої зобов`язання за договором, що підтверджується відсутністю будь-яких претензій з боку відповідача до якості отриманих послуг. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг, за період з 31.11.2017 року по 31.07.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 31 531,95 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження по справі, позовну заяву з додатками до неї було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця перебування. Вказані матеріали відповідач отримав 25.09.2020 року.

Від відповідач надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про проведення розгляду справи з викликом сторін в судове засідання.

У відзиві відповідач посилаючись на норми ст.5,8,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вважає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Також зазначає, що належне йому приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 є цілком незалежним від житлового будинку, обслуговування такого приміщення здійснюється ним самостійно, для чого укладалися відповідні договори та наймалися відповідні працівники.

Вважає, що позивачем не доведено факту, що відповідача повідомляли про перелік та строки надання житлово-комунальних послуг, що вони були надані.

Просить в задоволені позову відмовити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2020 року було задоволено клопотання відповідача та призначено розгляд справи за правилами спрощенного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання призначене на 19.05.2021 року представник позивача належним чином повідомлена не з`явилась, надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

В судове засідання призначене на 19.05.2021 відповідач належним чином повідомлений не з`явилась, будь-які заяви чи клопотання не надходили.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

На підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 року ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» надає послуги з управління будинком співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12).

04 липня 2018р. між управителем ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» та співвласниками будинку АДРЕСА_1 , від імені яких діяла уповноважена особа ОСОБА_2 (протокол зборів співвласників будинку від 31.03.2018р.) укладено договір №К-517/Р про розірвання договору №К-517 від 06.09.2017р., про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з 01 серпня 2018р. (а.с. 42).

Таким чином, ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» здійснювала утримання будинку протягом 9 місяців (з 01.11.2017р. по 31.07.2018р.).

Витрати позивача з управління буд. АДРЕСА_1 за період з 01.11.2017р. по 31.07.2018р. з урахуванням суми загальновиробничих та адміністративних витрат, складає 384 579,60 гривень, що підтверджується довідкою позивача складеною станом на 31.07.2018р. (а.с.27).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Згідно умов Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком замовник має сплачувати за надані управителем послуги щомісяця.

Згідно п.1 вказаного договору Управитель - ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» зобов`язалося надавати послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків та споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, орендарів, наймачів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

При цьому, сторони договору погодились, що Замовник сплачує за надані послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 1 поверсі: 4,16 гривень на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги 3,70 грн./кв.м. 2) винагорода управителеві 0,46 грн./кв.м..

Відповідач є власником нежитлового приміщення №143 (літ.А-9, літ А1-1). Загальна площа даного приміщення становить 842,2 кв.м., на підтвердження чого надано інформаційну довідку №207965752 від 30.04.2020 з Реєстру прав на нерухоме майно ( а.с.22).

Таким чином, розмір оплати за послуги з управління багатоквартирним будинком, яку відповідач зобов`язаний оплачувати на користь ТОВ «Керуюча компанія «Мрія», становить 3 503,55 грн. щомісячно (площа об`єкту нерухомості х розмір встановленого тарифу = 842,2 кв.м. х 4,16 грн. = 3 503,55грн.).

Співвласникам багатоквартирного будинку було надано послугу з управління будинком у період з 01 листопада 2017 року по 31 липня 2018 року, на момент звернення із позовом до суду, відповідач не оплачував надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаний вище період у розмірі 31 531,95грн.

На підтвердження вказаного розміру заборгованості позивачем надано рахунок на оплату №351 від 13.05.2020 року (а.с. 32).

До звернення до суду позивач на адресу відповідача направлено вимогу №28/05 від 28.05.2020 про сплату боргу в сумі, яка є предметом вимоги, разом із актом звірки та вказаним рахунком (а.с. 29).

Зазначена вимога залишена без відповіді та задоволення.

Розрахунок позивача про утворення заборгованості відповідача було надано в тексті позовної заяви, яка міститься детальний опис формули, за яким він здійснювався.

Заперечень стосовно нарахованої суми боргу відповідачем не надано.

Наведені у відзиву на позовну заяву заперечення відповідача судом не приймаються оскільки послуга з управління будинком є окремою житлово-комунальною послугою.

Зобов`язання щодо її оплати виникають в силу укладеного договору та вимог закону.

Даний висновок суду ґрунтується на приписах Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Цей Закон визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Пунктом 5 ч.1 ст.1 цього закону визначено, що співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачені обов`язки співвласників багатоповерхового будинку, в т.ч. співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п.10 ч.1 ст.7 закону).

Пунктом 2 ст.8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника.

Як вбачається з позовної заяви та не спростовано відповідачем інформацію про управителя (ТОВ «Керуюча компанія «Мрія») з яким укладено договір, було доведено до відома співвласників будинку АДРЕСА_1 , шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та в будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційному стенді у під`їздах будинку та біля нього, було розміщено оголошення, що містило інформацію про повне найменування управителя, його контактні телефони, номер та дату укладення договору, ціну послуги.

Конкретний перелік послуг які надаються співвласникам буд. АДРЕСА_1 позивачем, оприлюднений на веб-сайті ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» www.dom.mriya.zp.ua. В розділі «Личный кабинет» на веб-сайті міститься інформація вартості послуг з управління будинком.

Під час дії договору заперечень стосовно наданих послуг від відповідача не надходило.

Надані відповідачем документи свідчать що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та використовує належне йому приміщення для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2 ст.319 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Надані відповідачем документи, а саме, трудовий договір, договір на постачання електричної енергії, інші договори, ніяким чином не звільняють його від обов`язку оплачувати послуги управителя, а лише свідчать про належне утримання ним власного нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 1 ч.1 статті 20 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Статтею 14 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено поділ житлово-комунальних послуг залежно від порядку затвердження цін/тарифів. Затвердження цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органу місцевого самоврядування; за статтею 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, а розмір плати розраховується, виходячи з розміру встановлених цін (тарифів) та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до статті 318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу, якими є і фізичні особи. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Суб`єктом права власності є фізична особа. ЦК України не містить заборони щодо перебування у власності окремої фізичної особи нерухомого майна нежитлового призначення.

Можна зробити висновок, що надання комунальних послуг є підприємницькою діяльністю для особи, яка надає такі послуги, разом з тим, споживач комунальних послуг не здійснює при споживанні вказаних послуг підприємницької діяльності, оскільки вони спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів, і не залежать від правового статусу споживача. Тобто такі договори не є господарськими у розумінні ГК України.

Юрисдикція таких спорів визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин, оскільки у разі, коли споживачем послуг є фізична особа, то відповідно до ЦПК України такі спори мали розглядатися за правилами цивільного судочинства, а в разі коли споживачем послуг є юридична особа чи ФОП як власники об`єктів нерухомого майна, то за суб`єктним складом, зазначені спори мали розглядатися відповідно до вимог ГПК України у порядку господарського судочинства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 757/45133/15-ц, провадження № 14-114цс18, справі №920/50/19 провадження 12-129гс19.

Суд, беручи до уваги правову позицію, яка викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц , також зазначає, що в даному спорі суб`єктом права власності є фізична особа. ЦК України не містить заборони щодо перебування у власності окремої фізичної особи нерухомого майна нежитлового призначення.

З огляду на викладене, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Викладена позиція також знаходить своє підтвердження у позиції Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 27.06.2018 року по справі № 916/2791/16, в якій зазначено, що спори про стягнення вартості комунальних послуг за обслуговування приміщень у багатоквартирних будинках підлягають розгляду у порядку господарського судочинства лише у випадках відповідності їх суб`єктного складу вимогам ГПК України.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач, у відповідності до ч.4 ст. 319, ст. 322 ЦК України зобов`язаний утримувати належне йому майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 2 102,00 гривень та 3600,00 гривень на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (місце знаходження: вул. Полякова, 13-в, м. Запоріжжя; код ЄДРПОУ - 40413159) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (місце знаходження: вул. Полякова, 13-в, м. Запоріжжя; код ЄДРПОУ-40413159) заборгованість за надані у період з 01.11.2017 року по 31.07.2018 року послуги з управління багатоквартирним будинком згідно договору №К-517 від 06.09.2017 року у розмірі 31531,95 гривень, витрати на оплату правової допомоги адвокату 3600 гривень та судові витрати у розмірі 2102,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 24.05.2021 року.

Суддя: І.Б. Жупанова