Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , при секретарі судового засідання Позняк Т.С., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що 07.07.2019 року о 19.50 на перехресті Старокримського щосе та вул.. Сільської в Кальміуському районі м. Маріуполя сталася ДТП за його участю та за участю відповідача ОСОБА_2 03.10.2019 року постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_4 було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Позивач вважає, що причиною ДТП є порушення відповідачем пунктів 11.1, 11.3, 14.6 Правил дорожнього руху, оскільки ним не було вжито заходів для уникнення зіткнення (зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) та було здійснено обгін не перехресті, що призвело до зіткнення автомобілів. Оскільки цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку 76000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Після проведення судової авто товарознавчої експертизи уточнив свої позовні вимоги позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 31602,88 грн. та з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» 53623,76 грн.

Позивач ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився, в матеріалах справи міститься заяву про розгляд справи в його відсутність. Його інтереси представляє представник ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначили, що вина відповідача у порушенні правил дорожнього руху, які призвели до ДТП, не встановлена та стороною позивача належних та допустимих доказів з цього приводу не надано. Просили відмовити у позові.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, направив суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив що позивач помилково вважає винною особою ОСОБА_2 , оскільки доказів його вини не встановлено. Виклав у відзиві детальні доводи та міркування, які підтверджують його позицію щодо невизнання позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст.. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

З урахуванням зазначених норм ЦК України, для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, в першу чергу необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, відтак цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

За положеннями ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, а саме, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Тобто в справі, що розглядається, питання щодо наявності в діях відповідача під час ДТП порушення правил дорожнього руху, мало бути предметом дослідження судової авто технічної експертизи.

Між тим, попри роз`яснення судом представникові позивача і на стадії підготовчого розгляді, і під час судового засідання його права на надання такого доказу або заявлення суду відповідного клопотання, від представника позивача такого клопотання не надходило.

Посилання сторони позивача на копію схеми ДТП, пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які ними були надані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_4 , фотознімки, постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03.10.2019 року, яким провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 закрито внаслідок відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, на висновок спеціаліста про вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю колісного транспортного засобу, вартість якої складає 85226,64 грн., не доводить вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та не є підставою стягнення з відповідачів матеріальної шкоди.

За таких обставин суд вважає недоведеними позовні вимоги ОСОБА_4 , тому в відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом 10 днів.

Суддя: Ю. О. Матвєєва