Провадження № 22-ц/812/978/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Миколаїв

справа № 489/3693/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Кушнірової Т. Б., Лівінського І. В.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 4 березня 2021 року суддею Рум`янцевою Н.О., в приміщенні цього ж суду, (повне рішення складено 18 березня 2021 року), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо»

про стягнення страхового відшкодування,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТДВ «СК «Кредо» про стягнення страхового відшкодування.

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок нещасного випадку помер її чоловік ОСОБА_2 , майнові інтереси якого, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю, були застраховані ТДВ «СК «Кредо» на підставі Договру (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків № NKPRNS-170V341 від 31 січня 2017 року. 8 травня 2020 року вона звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, проте отримала відмову.

Посилаючись на порушення страховою компанією її прав спадкоємця застрахованої особи, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача 100 % суми страхового відшкодування.

У відзиві на позовну заяву ТДВ «СК «Кредо» просило відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що застрахована особа в момент загибелі перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що за умовами пункту 4.2 договору страхування звільняє страхувальника від обов`язку виплати страхового відшкодування.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначала, що надала СК усі необхідні для виплати документи, а згідно висновку експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичних експертиз, смерть ОСОБА_2 не має причинно-наслідкового зв`язку з вживанням ним алкоголю. За такого вважає відмову у виплаті страхового відшкодування безпідставною.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 березня 2021 року позов задоволено, з ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 стягнуто 50 000 грн. страхової виплати та 840, 80 грн. судових витрат. У стягненні витрат на правову допомогу відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки смерть ОСОБА_2 є нещасним випадком, то згідно підпункту 6.1.1. договору страхування, є страховим випадком, що передбачає виплату страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі ТДВ «СК «Кредо» просило рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є підпункт 5 пункту 4.2 договору, згідно якого не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, зокрема від травм, отриманих особою у стані алкогольного сп`яніння. При цьому наявність чи відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкоголю та нещасним випадком правового значення не має. Крім цього, посилався на те, що позивачка не надала компанії усіх, передбачених пунктом 3.3. умов страхування документів, зокрема - висновку судово-медичної експертизи, що також унеможливлювало встановлення факту нещасного випадку та з`ясуванню питання щодо наявності підстав для виплати страхового відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані ЦК України, Законом України "Про страхування", договором страхування та Умовами страхування.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про страхування", статтею 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з положеннями статей 11, 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається.

За правилами частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 989 ЦК України на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування).

Аналіз зазначених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

З матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2017 року між ТДВ «СК «Кредо» та ОСОБА_2 укладено договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № NKPRNS-170V341 (а.с. 39-47).

Пунктом 4.1. договору визначено, що предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язанні з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. Страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і Правил страхування.

Страховим випадком згідно із цим договором і правилами страхування є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку (пункт 6.1.1.);

Нещасним випадком за цим договором слід вважати, крім іншого, смерть застрахованої особи (пункт 6.2.).

За підпунктом 5 пункту 4.2. умов страхування, не визнаються страховим випадком травми, отримані застрахованою особою, що знаходилася у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1184 від 9 травня 2019 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті "забій головного мозку, перелом склепіння черепа, черепно-мозкова травма" (а.с. 9).

За висновком експерта № 1184 від 9 травня 2019 року та актом хіміко-токсикологічного дослідження № 2230 від 6 травня 2019 року, в крові трупа ОСОБА_2 виявлений етиловий спирт в концентрації 0,73 проміле, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння, стосовно живих осіб. Смерть ОСОБА_2 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді лінійного перелому кісток склепіння черепа, забою речовини головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку, яка ускладнилася набряком та здавленням головного мозку, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження. Всі вищевказані тілесні пошкодження могли утворитися в результаті падіння ОСОБА_2 з невеликої висоти з послідуючим ударом тімяно-потиличною ділянкою голови зліва об тупий твердий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею; за ступенем тяжкості у своїй сукупності тілесні ушкодження мають ознаки тяжких і перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті (а.с. 66-68).

8 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до страхової компанії з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування за вказаною подією (а.с. 17-зворот).

Листом від 22 травня 2020 року відповідач відмовив позивачці у страховій виплаті з посиланням на пункт 4.2. умов страхування (а.с. 16-17).

Підстави для відмови у здійсненні страхових виплатах або страхового відшкодування визначено у статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України "Про страхування". Такими підставами є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені й інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскільки підпунктом 5 пункту 4.2. Умов страхування по договору добровільного страхування від нещасних випадків (а.с. 43-47) передбачено, що не визнається страховим випадком смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, який відбувся внаслідок «травм, отриманих застрахованою особою, що знаходилася у стані алкогольного сп`яніння», то підстав для сплати страхового відшкодування у страховика не виникає.

Отже, перебування застрахованої особи під час отримання травми у стані алкогольного сп`яніння є самостійною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Таким чином, наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкоголю та нещасним випадком правового значення не має.

В справі, що переглядається, висновком експерта встановлений стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , а відтак, його смерть не може бути кваліфікована як страхова подія. Отже рішенняТДВ «СК «Кредо» про відмову у страховій виплаті є правомірним.

На підставі викладеного апеляційна скарга ТДВ «СК «Кредо» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати. Отже, з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача підлягає стягненню 1 361, 20 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» 1 361, 20 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 26 травня 2021 року