Справа № 357/2505/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: Опікунська рада при виконавчому комітеті Фурсівської сільської ради, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 2007 року її син ОСОБА_6 проживав без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_7 , від спільного проживання у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що практично з самого народження займається вихованням онука ОСОБА_9 та забезпечує його гідними умовами життя. Малолітній проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідачка в свою чергу вперто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовних розвиток дитини, будь-якої фінансової допомоги на утримання сина не надає. Позивачка, посилаючись на вказані обставини, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_7 щодо її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_9 в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року відкрито провадження в зазначеній справі за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання.

18 червня 2020 року відповідачка ОСОБА_7 направила заперечення, в яких з наведеними в позовній заяві обставинами не погоджується та зазначила, що з 2009 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 , батьком малолітнього ОСОБА_9 . Після народження сина вони ще рік проживали разом, однак через те, що ОСОБА_6 зловживав забороненими речовинами, відповідачка забрала ОСОБА_9 та близько року проживали в орендованій квартирі. В 2014 році відповідачка з сином почали проживати з іншим чоловіком, від якого остання чекала дитину. Зазначає, що через неприязні стосунки із свекрухою постійно виникали сварки, що негативно впливало на психологічний стан ОСОБА_9 . У зв`язку з чим, ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_1 з проханням про тимчасове проживання сина з позивачкою. Зазначає, що постійно спілкувалась з ОСОБА_9 , приїздила з подарунками, купувала речі, одяг, продукти. Відповідачка категорично не погоджується з твердженням позивачки, що не бажала спілкуватися з дитиною, виконувати свої батьківські обов`язки, приймати участь у житті, вихованні та розвитку ОСОБА_9 . Вважає, що позовні вимоги це наслідок існуючого конфлікту між сторонами. А тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року підготовче провадження у вищевказаній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у запереченнях.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_8 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №343, батьки: ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Відповідно до повідомлення Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області №16.2-38/5401 від 10.12.2019 року вбачається, що відомості про батька зазначено відповідно до ст.135 СК України.

Судом також встановлено, що малолітній ОСОБА_8 зареєстрований за адресою місця проживання матері: АДРЕСА_2 , однак, як вбачається з довідки, виданої Фурсівською сільською радою Білоцерківського району Київської області від 27.11.2019 року, проживає без реєстрації разом з ОСОБА_1 від народження по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному її утриманні.

Крім того, у судовому засіданні та у своїх запереченнях відповідачка ОСОБА_3 підтвердила той факт, що малолітній ОСОБА_11 з 2014 року постійно проживає з ОСОБА_1 та знаходиться на повному її утриманні.

Під час обстеження умов проживання встановлено, що умови проживання, створені для виховання та розвитку дитини, задовільні, ОСОБА_11 проживає в окремій кімнаті, де є все необхідне: письмовий стіл, ліжко, шафа, іграшки, книги, що підтверджується актом №139 обстеження умов проживання від 04.11.2019 року, складеним Фурсівською сільською радою Білоцерківського Київської області.

Як вбачається з довідки про участь мами ОСОБА_7 у дошкільному житті сина ОСОБА_8 № 25 від 28.10.2019 року, виданої КУ ЗДО «Сніжинка», відповідно до інформації вихователя групи ОСОБА_12 , ОСОБА_8 відвідував КУ ЗДО «Сніжинка» з 01.10.2014 року по 31.05.2017 року. Дитина завжди охайна, доглянута. ОСОБА_1 завжди спілкувалась з педагогами, які виховували ОСОБА_9 , цікавилась дошкільним життям дитини. Мати контакту із дитячим садочком не підтримувала, із вихователями не спілкувалась. Дитину із дитячого садка приводила і забирала ОСОБА_1 .

Згідно характеристики ОСОБА_8 , учня 2-А класу Фурсівського ЗЗ СО І-ІІ ступенів 2012 року народження від 04.11.2019 року, ОСОБА_13 навчається в школі з 2018 року, зарекомендував себе як старанний учень, має навчальні досягнення високого рівня. На даний час проживає з бабучею яка цікавиться його навчанням і поведінкою та регулярно відвідує школу. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. ОСОБА_1 підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Єгор знаходиться на повному забезпеченні ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_7 участі у навчальному процесі не бере, поведінкою сина не цікавиться. Мати не підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, ніколи не відвідує батьківські збори та шкільні заходи.

Відповідно до спортивної характеристики учня відділення вільної боротьби ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній відвідує секцію вільної боротьби з 2018 року в групі початкової підготовки 1 н.р. тренера-викладача ОСОБА_14 . Протягом усього часу до залу ОСОБА_9 приводить ОСОБА_1 . Саме за її ініціативою було прохання записати хлопчика на секцію. За період навчання проявив себе як цілеспрямований та вихований спортсмен.

Листом КНП «Амбулаторія первинної медичної допомоги» Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №256/01 від 11.12.2019 року повідомлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться під наглядом лікаря загальної практики сімейної медицини Семешко В.П. у Фурсівській медичній амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «АПМД» Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, з яким підписана декларація про первинну медичну допомогу №0001-6Х44-МР00 від 05.07.2019 року. ОСОБА_8 регулярно відвідує лікаря у супроводі бабусі ОСОБА_1 . Останній візит до лікаря був 02.12.2019 року також у супроводі бабусі ОСОБА_1 .

В матеріалах справи також міститься висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Фурсівської сільської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Фурсівської сільської ради №33 від 11.02.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 на її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення йому опікуна, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на повному утриманні у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 відвідує місцеву школу Фурсівський ЗЗСО, навчається в другому класі. ОСОБА_15 , мати хлопчика, має статус одинокої матері. Відповідно до інформації адміністрацій Фурсівського ЗЗСО ЗОШ І-ІІ ст. та КУ ЗДО «Сніжинка», свідчень сусідів ОСОБА_1 , мати не брала участі у вихованні хлопчика, жодного разу не з`являлася ні в садочку, ні в школі, не була присутня на батьківських зборах та за адресою проживання ОСОБА_9 , сусіди не спостерігали її присутності протягом останніх шести років. Опікунська рада дійшла згоди, що в діях ОСОБА_7 вбачаються факти ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, а тому вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 стосовно малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та таким, що відповідає інтересам дитини.

Відповідачка в судовому засіданні просила суд не позбавляти її батьківських прав, оскільки від виконання своїх батьківських прав не ухиляється, бажає приймати участь у житті ОСОБА_9 , обіцяє належним чином виховувати свого сина.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що ОСОБА_11 проживає разом з бабусею, де створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Утриманням малолітнього та піклуванням про його здоров`я також займається бабуся. Мати ОСОБА_7 відвідує дитину рідко, періодично телефонує йому та кілька разів надсилала кошти, але в незначних розмірах.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків..

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Ураховуючи викладене, суди дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

При цьому, суд не враховує висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Фурсівської сільської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Фурсівської сільської ради №33 від 11.02.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 на її малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення йому опікуна, оскільки за положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи, відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відносно сина ОСОБА_9 , у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з неї аліментів на утримання сина слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 164, 166, 180-182 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 280, 281, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 21 січня 2021 року.

СуддяБ. І. Кошель