Єдиний унікальний номер 229/4822/20
Номер провадження 2/229/183/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого -судді Гонтар А.Л.

при секретарі Білик О.А.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача Зайцевої О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства 'ДТЕК Донецькобленерго' (АТ "ДТЕК Донецькі електромережі") про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 22 жовтня 2020 року звернувся до Дружківського міського суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства 'ДТЕК Донецькобленерго' (АТ "ДТЕК Донецькі електромережі") про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,внаслідок порушення прав споживача.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що на протязі тривалого часу він мешкає за адресою АДРЕСА_1 та користується послугами відповідача, регулярно отримував та сплачував за спожиту електроенергію. 31 серпня 2017 року були зняті останні показання з його лічильника,а квитанцію на оплату він отримав через 5 місяців, а саме, 13 січня 2018 року. На ці порушення він подав заяву до РЄС та до наступного часу відповіді не отримав.

17 вересня 2020 року представники АТ «ДТЄК Донецькі електромережі» в особі зам.начальника по ТОП ОСОБА_6 майстра, БОП ОСОБА_2 , інженера ОСОБА_3 склали акт про недопуск до електроустановок. При складанні акту він надав поясненння, що згідно його заяви проводиться розгляд справи у Верховному суді України і до вирішення спору він не має можливості надати йм дозвіл до єлектроустаноустановок.

Незважаючи на його заперечення 24 вересня 2020 року він був відключений від електропостачання від електричної опори. Це було в його присутності. Йому копію акта про відключення надано не було.

В той же день, 24 вересня 2020 року він звернувся із заявою до начальника Дружківського РЄС ОСОБА_4 про надання йому відповіді про відключення його від електропостачання. Не дочекавшись відповіді він змушений був повторно звертатися до начальника РЄС, але відповіді знову не отримав. Конфлікт так і не був розглянутий. Витрати на послуги адвоката йому обійшлись в 300 гривень, за підготовку позовної заяви.

Окрім матеріальної шкоди йому спричинена значна моральна шкода, оскільки порушились його життєві зв`язки, він змушений на протязі тривалого часу нервувати, хвилюватись, витрачати свій час на звернення до відповідача, та за юридичною допомогою, у нього погіршився стан здоров`я. Спричинену йому моральну шкоду, оцінюю в 10000 гривень.

Просить стягнути з відповідача ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" на його користь матеріальну шкоду у розмірі 300 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, зобов`язати відповідача негайно поновити послуги з електропостачання (а.с.1-2).

Ухвалою Дружківського міського суду від 27 жовтня 2020 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 11 листопада 2020 року (а.с.12-13).

11 листопада 2020 року позивач надав суду додаткову позовну заяву, згідно якої просив зобов`язати відповідача перерахувати нарахований у 2012 році борг (а.с.22).

01 грудня 2020 року до Дружківського міського суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, згідно якого представник відповідача з пред`явленими вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсності з підстав, що наведені нижче.

Відповідно до п.5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору.

Згідно п.5.1.1 оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

П.7.5 встановлено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюєтьсяу разі недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Відповідно до п.6.2.6 Кодексу комерційного обліку якщо протягом двох розрахункових періодів уповноважені представники ППКО/оператора системи або електропостачальника не мали доступу до вузла обліку та ЗВТ споживача, вони направляють споживачу поштою повідомлення про дату наступного відвідування чи прохання передати покази засобу обліку. Якщо після цього споживач не передав дані про кількість спожитої електричної енергії та/або не надав доступу до вузла обліку та ЗВТ, цей факт фіксується актом про недопуск. Водночас якщо недопуск до вузлів обліку та ЗВТ під час проведення їх позапланового контрольного огляду або технічної перевірки спричинений умисними діями (бездіяльністю) споживача, то такий факт фіксується актом про недопуск одразу.

Згідно п.6.2.10 цього Кодексу, складений акт про недопуск споживачем до вузла обліку є підставою для проведення відключення від електропостачання у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку, якщо протягом п`яти робочих днів від дня отримання акта про недопуск ВТКО та/або суб`єкт, який контролює об`єкт, не забезпечить представникам ППКО/електропостачальника/оператора системи доступ до свого об`єкта та електроустановок для контрольного огляду, технічної перевірки, виконання інших робіт, які передбачені цим Кодексом, або не узгодить з ними дату проведення таких робіт.

Відповідно до положень Кодексу системи розподілу, п.11.5.22 підключення електроустановок Користувача, які були відключені на виконання вимоги або припису, здійснюється після усунення Користувачем порушень, що підтверджується відповідним документом організації, що висунула вимогу або видала припис.; п.11.5.23 відновлення розподілу електричної енергії Користувачу здійснюється ОСР протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після відповідного підтвердження усунення виявлених порушень, оплати заборгованості за надані послуги та/або несанкціонований відбір електричної енергії, а також відшкодування збитків (за їх наявності) ОСР, інших Користувачів та/або третіх сторін.

24 вересня 2020р. позивачу було припинено постачання електричної енергії на підставі акту про недопуск,складеного 17 вересня 2020р. у відповідності до вищезазначених норм. Без виконання передбачених зазначеними нормами вимог, поновлення електроенергії є неможливим. Посилання позивача у Акті про недопуск на неможливість надання допуску через заборону позивача, не ґрунтуються на законі та не передбачені діючим законодавством. Водночас,і за текстом позову, і в Акті про недопуск, позивач підтверджує, що допуск до електроустановок

ним не надавався. Крім того, позивач неодноразово не допускав представників відповідача до електроустановок.

Також, вважають, що позивач не надав суду доказів на підтвердження понесеної матеріальної шкоди та моральной. Просять у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.37-41).

18 січня 2021 року позивч надав суду відповідь на відзив відповідача (а.с.72-77).

Ухвалою Дружківського міського суду від 19 березня 2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду на 06 квітня 2021 року (а.с.106-107).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, просив задовольнити його позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві та у додатковій позовній заяві.

Представник відповідача Зайцева О.М. у судове засідання з`явилась, позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовні вимоги та просила у їх задоволенні відмовити, також пояснила, що здійснити перерахунок заборгованості неможливо, оскільки неможливо перевірити правільність надання позивачем показань лічильника у зв`язку з тим, що він недопускає представників відповідача до електроустановок, що не дає їм можливість встановити ці дані.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Зайцеву О.М. , дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Відносини по наданню послуг у сфері постачання електроенергії регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (надалі Правила), затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 14 березня 2018 року № 321, які є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку під час здійснення діяльності з розподілу, передачі, постачання (продажу) електричної енергії споживачу, надання послуг комерційного обліку.

Відповідно положень ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

В результаті запровадження з 01 січня 2019 року нової моделі ринку електричної енергії, вертикально інтегровані суб`єкти господарювання, що здійснювали діяльність на закріплених територіях постачання за регульованим тарифом електричної енергії та її передачі місцевими локальними електромережами (електропостачальники) розділилися на компанії, що здійснюють надання споживачам послуг розподілу (оператори системи розподілу - ОСР) та постачання електричної енергії (постачальники універсальних послуг - ПУП).

Згідно ст. 72 Законом України «Про ринок електричної енергії», роздрібний ринок електричної енергії функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу (ОСР), інші учасники ринку, які надають послуги пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам.

Для спрощення переходу споживачів, які мають право на універсальну послугу, до новостворених суб`єктів господарювання, а саме ОСР та ПУП, відповідно до положень пунктів 4 та 7 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» до 01 січня 2019 року застосувалася процедура приєднання до публічних договорів споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та про постачання електричної енергії, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги (ПУП), або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до пункту 2.1.3. Правил ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (п. 2.1.7.).

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики ( п.п.5 п. 3.1.6. Правил).

Статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Відмова у доступі уповноважених працівників постачальників послуг комерційного обліку до приміщень, де розташовані лічильники електричної енергії, якщо обов`язок надання такого доступу встановлений законодавством є правопорушеннями на ринку електричної енергії.

Відповідно до п.5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору.

Згідно п.5.1.1 оператор системи має право на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

П.7.5 встановлено, що припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюєтьсяу разі недопущення уповноважених представників оператора системи до електроустановок споживача, пристроїв релейного захисту, автоматики і зв`язку, які забезпечують регулювання навантаження в енергосистемі, та/або розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Відповідно до п.6.2.6 Кодексу комерційного обліку, якщо протягом двох розрахункових періодів уповноважені представники ППКО/оператора системи або електропостачальника не мали доступу до вузла обліку та ЗВТ споживача, вони направляють споживачу поштою повідомлення про дату наступного відвідування чи прохання передати покази засобу обліку. Якщо після цього споживач не передав дані про кількість спожитої електричної енергії та/або не надав доступу до вузла обліку та ЗВТ, цей факт фіксується актом про недопуск. Водночас якщо недопуск до вузлів обліку та ЗВТ під час проведення їх позапланового контрольного огляду або технічної перевірки спричинений умисними діями (бездіяльністю) споживача, то такий факт фіксується актом про недопуск одразу.

Згідно п.6.2.10 цього Кодексу, складений акт про недопуск споживачем до вузла обліку є підставою для проведення відключення від електропостачання у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку, якщо протягом п`яти робочих днів від дня отримання акта про недопуск ВТКО та/або суб`єкт, який контролює об`єкт, не забезпечить представникам ППКО/електропостачальника/оператора системи доступ до свого об`єкта та електроустановок для контрольного огляду, технічної перевірки, виконання інших робіт, які передбачені цим Кодексом, або не узгодить з ними дату проведення таких робіт.

Відповідно до положень Кодексу системи розподілу, п.11.5.22 підключення електроустановок Користувача, які були відключені на виконання вимоги або припису, здійснюється після усунення Користувачем порушень, що підтверджується відповідним документом організації, що висунула вимогу або видала припис.; п.11.5.23 відновлення розподілу електричної енергії Користувачу здійснюється ОСР протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після відповідного підтвердження усунення виявлених порушень, оплати заборгованості за надані послуги та/або несанкціонований відбір електричної енергії, а також відшкодування збитків (за їх наявності) ОСР, інших Користувачів та/або третіх сторін.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з постачання електричної енергії, що підтверджується відкритим на ім`я позивача особовим рахунком № НОМЕР_1 та не було спростовано позивачем у судовому засіданні .

17 вересня 2020 року працівниками АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» у будинку позивача в його присутності було складено акт про недопуск до власних електроустановок ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.42).

У судовому засіданні, позивач підтвердив той факт, що дійсно він не допустив представників відповідача до лічильника обліку електроенергії.

За правилом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показання свідків (ст.76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як убачається з матеріалів справи акт складено у присутності споживача без будь-яких зауважень з боку останнього, та підписано трьома представниками енергопостачальника, а тому посилання на порушення порядку складання акту є безпідставними.

Також, судом встановлено, що складений акт про порушення позивачем не оскаржувався.

Таким чином, зазначений акт є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення позивачем Правил.

Оскільки встановлено, що споживач ОСОБА_1 , порушивши Правила користування електричною енергією, не забезпечив допуск представників оператора системи до електроустановок, що зафіксовано в акті від 17 вересня 2020 року № 000013, та до наступного часу не усунув наявні порушення, то суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача негайно поновити послуги з електропостачання.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 перерахувати нарахований у 2021 році борг, то в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Спірні правовідносини які виникли між сторонами врегульовані ст. 714 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про електроенергетику» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про захист прав споживачів», а також Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року (чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Як зазначено у п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі.

За змістом ст. ст. 2-4, 11 Закону України «Про електроенергетику» він є спеціальним законом, який регулює відносини в електроенергетиці та має особливості, викликані об`єктивними умовами функціонування цієї галузі, тому саме його положення та прийняті на його основі Правила та інші нормативно-правові акти мають пріоритетне значення в сфері регулювання відносин щодо електропостачання.

Згідно із п. 27 Правил, у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії. У попередженні про відключення електричної енергії електропостачальник зазначає: останні покази засобу обліку, які були зняті працівниками електропостачальника, суму заборгованості за спожиту електричну енергію, період, за який ця заборгованість виникла, обсяг спожитої електричної енергії у зазначений період (з розбивкою обсягів електричної енергії, спожитої в кожному розрахунковому періоді), тарифи (у тому числі блочні, які діяли у відповідному періоді), дату відключення електроустановок об`єкта споживача від електропостачання у разі несплати цієї заборгованості, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи і дату.

У разі пред`явлення побутовим споживачем електропостачальнику, зокрема персоналу, який прибув для відключення його об`єкта від електричної мережі, квитанції або іншого документа, який підтверджує повну оплату за спожиту електричну енергію, відключення об`єкта побутового споживача не здійснюється.

Спірні питання щодо заборгованості вирішуються шляхом переговорів між електропостачальником та побутовим споживачем або в судовому порядку. До вирішення спірного питання між сторонами відключення об`єкта побутового споживача не здійснюється.

В пункті 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року Пленум Верховного Суду України зазначив, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Суд наголошує, що переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено поза розумним сумнівом, факт того, що у нього не має заборгованості за послуги електропостачання.

Крім того, наявна заборгованість станом на 2012 рік позивачем була сплачена повністю, що пояснив у судовому засіданні представник відповідача та не спростував позивач. Суду не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження факту того, що така заборгованість не відповідала дійсності.

Крім того, представник відповідача пояснила у судовому засіданні, що у них не має можливості перевірити правильність нарахування розміру отриманих позивачем послуг електропостачання, оскільки він не допускає їх представників до електричних установок, що позбавляє їх можливості перевірити правильність показань лічильника.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме, витрат на послуги адвоката у розмірі 300 грн., також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки, ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати на правову допомогу також задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст. 1167 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання, є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, що виникло внаслідок заподіяння шкоди, а заподіяння шкоди іншій особі не завжди породжує деліктне зобов`язання. Воно виникає там, де заподіював шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторона зобов`язальних правовідносин.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За пп. 43 - 44, 46 Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Отже, відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України "Про електроенергетику" та Правилами, які як і укладений між сторонами договір на електричне постачання, не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі припинення постачання електричної енергії.

Що стосується вимог Закону України "Про захист прав споживачів", то відповідно до п. 5 ст. 4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди у разі заподіяння такої небезпечною для життя і здоров`я продукцією у випадках, передбачених законом.

За ст. 1 указаного Закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб.

Таким чином, розділяючи поняття продукція й послуга, Закон передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров`я людей продукції.

Згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону (ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Окільки характер позовних вимог ОСОБА_1 до "ДТЕК Донецькі електромережі" не пов`язаний з відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), позовні вимоги в цій частині суд визнає безпідставними.

Наведені позивачем негативні обставини його особистого життя не можуть слугувати підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн, оскільки не знаходяться у прямому причинному зв`язку з діями відповідача.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

У відповідності з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд, вважає, що ці вимоги позивача є недоведеними, а тому у позові слід відмовити за відсутності належних, достатніх та допустимих доказів.

Щодо судового збору.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до відповідача про скасування заборгованості за постачання електричної енергії та стягнення з відповідача певних сум.

Ці правовідносини регулюються, крім іншого, Законом України «Про захист споживачів».

У пункті 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Таким чином, судовий збвр треба віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10,11,58,59,60,84,88,212-215,218, 224 ЦПК України (в редакції 2004 року), суд

в и р і ш и в:

в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства 'ДТЕК Донецькобленерго' (АТ "ДТЕК Донецькі електромережі") про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення надруковано та підписано у нарадчій кімнаті 27 травня 2021 року.

Суддя: А. Л. Гонтар