ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Херсон

Справа №766/8892/17

Провадження №22ц/819/232/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Майданік В.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Плохотніченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Войцеховської Я.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Служби безпеки України у Херсонській області, Головного управління державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонської обласної прокуратури про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Служби безпеки України у Херсонській області, Головного управління державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями правоохоронних органів.

Позов мотивований тим, що згідно постанови слідчого СБУ у Херсонській області від 28 грудня 2011 року його, як головного бухгалтера ЗАТ (ПрАТ) «Будмеханізація», обвинувачено у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 212 ч.3, 28 ч.2 та ст. 366 ч.2 КК України, а саме: службове підроблення шляхом внесення до офіційних документів підприємства завідомо неправдивих відомостей щодо отриманої товариством виручки від реалізації послуг, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді несплати до Державного бюджету України податку на додану вартість у розмірі 5189315,00грн.

Цією ж постановою на належну йому квартиру був накладений арешт та застосовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Постановою старшого прокурора прокуратури Комсомольського району м. Херсона від 05 червня 2014 року пред`явлені йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 212 ч.3, 28 ч.2 та ст. 366 ч.2 КК України, перекваліфіковано на ч.1 ст. 366 КК України.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 червня 2014 року кримінальну справу за його обвинуваченням за ст.366 ч.1 КК України закрито, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Позивач вказав, що на підставі лише припущень правоохоронних органів він безпідставно протягом 2,5 років перебував під слідством та судом та обвинувачувався у скоєнні тяжких злочинів, які не скоював. Також вказав, що відносно нього безпідставно було обрано запобіжний захід та накладений арешт на майно.

ОСОБА_1 стверджує, що такими діями правоохоронних органів йому заподіяна моральна шкода у розмірі 1500000,00грн., яку просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку в безспірному порядку, а також стягнути майнову шкоду в розмірі 15355,00грн., пов`язану з оплатою ним судових витрат за проведення повторної експертизи в кримінальному проваджені.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду від 29 жовтня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних умов в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що порушення відносно нього кримінальної справи, проведення слідства, безпідставне обрання запобіжного заходу та застосування арешту відносно майна фактично є незаконним кримінальним переслідуванням, що призвело до порушення його прав та інтересів протягом тривалого часу та заподіяло моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню державою.

Вказав, що на його думку, суд першої інстанції помилково не дослідив незаконність дій слідчого СБУ України, працівників податкової служби, які проводили перевірку його діяльності на посаді головного бухгалтера ЗАД «Будмеханізація» та безпідставно пред`явили йому обвинувачення у скоєнні кримінальних злочинів. Зміна обвинувачення на скоєння ним злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України, мала відбутися за наявності достовірних доказів вчинення ним саме такого злочину, але такі докази були відсутні.

При змінні обвинувачення, суддя в порушення вимог ч.4 ст. 277 КПК України, не роз`яснила йому, як підсудному, суті і правових наслідків закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків давності, які не є реабілітуючими обставинами у розумінні положень кримінального законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Херсонській області просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2020 рокубез змін.

Зазначило, що постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 червня 2014 року у кримінальній справі №2114/1725/12 неправомірність дій слідчого відділу УСБУ в Херсонській області чи працівників інших правоохоронних органів в ході проведення досудового слідства відносно ОСОБА_1 не встановлена. Закриття кримінальної справи за нереабілітуючих обставин не дає позивачу права на відшкодування шкоди відповідно до ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», а отже вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та судом першої інстанції правомірно відмовлено в їх задоволенні.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Пояснив, що розмір заподіяної йому моральної шкоди за час незаконного перебування під слідством та судом ним обраховано, виходячи із розміру його середньомісячної заробітної плати за період з лютого 2010 року по січень 2011року в сумі 7701,79грн.

Прокурор Херсонської обласної прокуратури Хамідова Е.Ф., представник УСБУ в Херсонській області Верещак А.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Представники Державної казначейської служби України та Головного управління державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі в судове засідання не з`явилися, причини не явки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені згідно ст.128 ч.6 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторони, які з`явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого відділу СБУ України в Херсонській області від 28 грудня 2011року ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 212 ч.3, 28 ч.2 і 366 ч.2 КК України (а.с. 5-12).

Постановою старшого прокурора прокуратури Комсомольського району м. Херсона від 05 червня 2014 року пред`явлене обвинувачення ОСОБА_1 змінено. Виключено з об`єму обвинувачення епізод передбачений ч.3 ст. 212 КК України. Дії ОСОБА_1 перекваліфіковано зі ст. ст. 28 ч.2 і 366 ч.2 КК України на ч.1 ст.366 КК України ( а.с.13-22).

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 червня 2014 року, що набрала законної сили, кримінальна справа №2114/1725/12 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст. 366 КК України закрита у зв`язку із закінченням строків давності. Скасовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та скасовано заходи забезпечення у вигляді арешту на належну на праві власності ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Вирішено питання стягнення судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи (а.с.26-35).

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності не є підставою виникнення права на відшкодування шкоди, оскільки ця обставина не є реабілітуючою.

Крім того, позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою з боку відповідачів, а тому суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

- постановлення виправдувального вироку суду;

- встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

- закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

- закриття справи про адміністративне правопорушення.

Перелік підстав, за наявності яких виникає право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди відповідно до вимог Закону є вичерпним.

Згідно із пунктом 3 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Матеріалами справи встановлено, що кримінальна справа відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням, передбаченим частиною 1 статті 366 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку, що у позивача не виникло право на відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки відсутні визначені Законом підстави для такого відшкодування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки положення статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в яких міститься вичерпний перелік підстав для здійснення відшкодування шкоди, завданої діями вказаних органів, не передбачають відшкодування у випадку закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Враховуючи, що право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації, а закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою та не виправдовує особу, яка вчинила кримінальне діяння, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди за вказаним Законом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують і не містять посилань, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.

Ураховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2020 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 19 січня 2021 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: В.В. Майданік

Л.А. Приходько