Справа № 310/4360/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

24 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кошевої О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ледовської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів м. Бердянську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, який згодом уточнювала, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 .

В позові посилається на те, що відповідачка є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач безперервно проживала та проживає в цій квартирі. На теперішній час в квартирі проживає позивач зі своєю родиною. Відповідачка є родичкою позивача, яка поїхала в 2011 році, віддавши всі свої правові документи на належну їй квартиру, технічну документацію та ключі, і позивач весь час свого мешкання добросовісно вважала, що володіє квартирою повністю законно, як своїм власним. З цього ж самого часу відповідачка в квартирі не мешкає, там немає її речей, проте право власності на квартиру досі за нею зареєстровано. Вказує, що самостійно утримує квартиру, сплачує комунальні послуги за неї, зробила капітальний ремонт із заміною вікон та сантехніки, тоді як відповідачка долею квартири не цікавиться, не приймає участі в її утриманні. Вважає, що оскільки протягом десяти років безперервно володіє вказаною квартирою, просить визнати за нею право власності на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 . за набувальною давністю.

В сьогоднішнє судове засідання позивач та її представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог, в якій проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце слухання справи повідомлена належним чином, заяв до суду не надала, відзив на позов також не надходив.

Суд, на підставі ст.280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно копії розписки від 10.01.2011 ОСОБА_3 отримала від відповідача за квартиру грошові кошти в розмірі п`ять тисяч доларів США, та також ключі від квартири і документи передала відповідачу.

Згідно квитанцій про сплату за комунальні послуги за квартиру відповідач особисто на протязі років сплачує за газ, світло, воду та теплопостачання.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України) (п.9 Постанови).

Враховуючи положення ст.ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст.344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п.11 Постанови).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови).

З наведеного та з огляду на матеріали справи суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набула право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 208, 218, 280 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного судушляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О. А. Кошева