Справа № 624/29/21
провадження № 2/624/76/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Крапівки Т.В., за участю секретарів Лебідь Л.В., Проскурні Л.М., позивача ОСОБА_1 , його представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника третьої особи Шинкарчука А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Конкурсної комісії на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Інститут рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН, Державне підприємство «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН, ОСОБА_4 про визнання конкурсу на посаду директора проведеним з порушенням вимог законодавства, стягнення матеріальної, моральної шкоди та судових витрат, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про скасування рішення, оформленого протоколом, визнання протиправним та скасування наказів, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення конкурсної комісії Національної академії аграрних наук України щодо визначення переможцем конкурсу на заміщення посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН» ОСОБА_4 , оформленого протоколом №3 від 09.12.2020 та оприлюднене на офіційному сайті Національної академії аграрних наук України; 2) визнати протиправним та скасувати наказ Національної академії аграрних наук України №449-к від 09.12.2020 про призначення ОСОБА_4 на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інститут рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН»; 3) стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позову.

Провадження у справі відкрито 26.01.2021.

Від відповідача Національної академії аграрних наук України надійшло клопотання про закриття провадження у справі та застосування заходів процесуального примусу, також відповідачем був наданий відзив.

Третьою особою ОСОБА_4 була надіслана заява про закриття провадження у справі. Також надіслав до суду заперечення проти позову.

Представник позивача надіслав заперечення проти клопотання про закриття провадження.

09.02.2021 до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову, згідно з якою позивач просить: 1) визнати конкурс на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва НААН», оформлений протоколом № 3 від 09 грудня 2020 року проведеним з порушенням вимог законодавства; 2) стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1200,00 грн; 3) стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн; 4) стягнути відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання даного позову та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 06 травня 2021 року заяву про зміну предмету позову прийнято, розгляд справи ухвалено продовжувати з урахуванням зміни предмету позову.

Представники позивача Танхельсон С.Л. та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі, оскільки основною позовною вимогою на їх думку є стягнення шкоди заподіяної позивачу. Зазначили, що рішенням окружного адміністративного суду накази НААН України скасовані.

Представник третьої особи ОСОБА_4 , адвокат Шинкарчук А.В. у судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив його задовольнити, з підстав зазначених в письмових поясненнях.

Розглядаючи клопотання про закриття провадження у справі, суд, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КАС України, Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України , завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 20 ЦПК України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Також КАС України надає визначення публічно-правового спору - як спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 1 частини першої статті 4) та адміністративного судочинства - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ у порядку, встановленому цим законом (пункт 5 частини першої статті 4).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/8650/18 (провадження № 14-576цс18).

З позовної заяви вбачається, що позивач, оскаржує дії Національної академії аграрних наук України, а саме, що конкурс на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва НААН», оформлений протоколом № 3 від 09 грудня 2020 року проведений з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26 листопада 2015 року № 848-VIII до складу національних галузевих академій наук входить, у тому числі й, НААН України, яка є самоврядною науковою організацією, заснованою на державній власності, що є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їхнього майна» від 07 лютого 2002 року № 3065-III Національна академія наук України є вищою державною науковою організацією України, яка організовує і здійснює фундаментальні та прикладні наукові дослідження, а також координує проведення фундаментальних досліджень у наукових установах та організаціях України. Національні галузеві академії наук є державними науковими організаціями України, які здійснюють фундаментальні дослідження, організовують, проводять та координують прикладні дослідження у відповідних галузях науки.

НААН України, національні галузеві академії наук засновані на державній власності, фінансуються з Державного бюджету України, а також з інших, не заборонених законодавством України, джерел фінансування.

Статтею 4 цього Закону передбачено, що Національні галузеві академії наук, здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу національних галузевих академій наук, забезпечують реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовують та розпоряджаються цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством.

Аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що НААН України - це самоврядна наукова організація, заснована на державній власності, що фінансується з Державного бюджету України.

НААН України здійснює повноваження з управління об`єктами майнового комплексу, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, ефективно їх використовує та розпоряджається цими об`єктами майнового комплексу у межах, визначених законодавством, тобто на основі законодавства здійснює владні управлінські функції.

Законом України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року № 185-V, управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

У відповідності до частини 1 статті 4 цього Закону суб`єктами управління об`єктами державної власності є, зокрема, Національна академія наук України, галузеві академії наук.

З огляду на викладене, даний спір відноситься до категорії публічно-правових спорів та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та відповідно до ст. 20 КАС України підлягає розгляду окружним адміністративним судом.

Аналогічний висновок вже було викладено Верховним Судом у постанові від 24 січня 2020 року у справі №807/866/17 (адміністративне провадження №К/9901/4561/17) та від 29 квітня 2020 року у справі №826/8950/18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб`єкта владних повноважень у виді матеріальної та моральної шкоди, є похідними від вирішення публічно-правового спору, заявлені разом з цим позовом, а тому, відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України підлягають розгляду в одному провадженні адміністративним судом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру судових рішень рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 520/373/21 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсної комісії Національної академії аграрних наук України щодо визначення переможцем конкурсу на заміщення посади директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН» ОСОБА_2 , оформлене протоколом №3 від 09 грудня 2020 року та оприлюднене на офіційному сайті Національної академії аграрних наук України.

Визнано протиправним та скасовано наказ Національної академії аграрних наук України №449-к від 09.12.2020 "Про призначення ОСОБА_2 на посаду директора Державного підприємства "Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Національної академія аграрних наук України ().

Відповідно до п.1 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищенаведене, а також, виходячи зі змісту заявлених вимог, позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом, в зв`язку з чим, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суддя закриває провадження у справі.

Разом з закриттям провадження суд вирішує питання про повернення судового збору з державного бюджету.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір на загальну суму 4994 грн.

Оскільки провадження у справі закривається, то сума сплаченого судового збору, відповідно до п.5 ч 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 255-256, 258-260, 353-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання про закриття провадження у справі - задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України, Конкурсної комісії на посаду директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Інститут рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН, Державне підприємство «Дослідне господарство «Аграрне» Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва НААН, ОСОБА_4 про визнання конкурсу на посаду директора проведеним з порушенням вимог законодавства, стягнення матеріальної, моральної шкоди та судових витрат.

Роз`яснити позивачу, що у зв`язку з закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та може бути поданий до Харківського окружного адміністративного суду.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень сплачений за квитанцією №70550 від 25.01.2021, в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за квитанцією №70617 від 20.01.2021, в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за квитанцією №89732 від 22.02.2021, в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень за квитанцією №24 від 06.05.2021 з р/р UA0020609, код отримувача 37874947, одержувач ГУК Харків обл/СТГ Кегичiвка/22030101.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала може були оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Т.В. Крапівка