Провадження № 2/643/1487/21
25.05.2021 р. Московський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання - Хотян К.В.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 26.10.2020 року позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 23.11.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач, в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 30.03.2020 року о 12 год. 45 хв. в м. Харкові по вул. Героїв Праці навпроти будинку 28 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_2 та водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 , який постановою Московського районного суду міста Харкова від 1405.2020 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Автомобіль Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Позивач ОСОБА_2 має 2 групу інвалідності та є внутрішньо переміщеною особою що підтверджується копією довідки МСЕК та копією довідки №1445 від 06.02.2017року.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5822369. Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн.
На виконання ст. ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_4 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП, що мала місце 30.03.2020року.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» 24.06.2020року сплачено позивачу ОСОБА_2 розмір страхового відшкодування 14 428,45 грн. та 13.05.2021року розмір страхового відшкодування 14 000, 00грн.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона є дочкою позивача ОСОБА_2 . Їй відомо, що 30.03.2020року сталася ДТП за участі автомобілів, якими керували ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_4 у ДТП визнано ОСОБА_3 . Автомобіль яким керував ОСОБА_4 належить її матері ОСОБА_2 . Ремонтом автомобіля займався її чоловік, за кошти які надавалися позивачем ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_2 є його тещою. 30.03.2020року він керував автомобілем Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та потрапив у ДТП. Винним у ДТП визнано ОСОБА_3 . Ремонтом автомобіля займався він, за кошти які надавалися позивачем ОСОБА_2 .
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.
У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.
Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Суд, враховуючи обсяг страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок пошкодження майна, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 / до ОСОБА_3 / АДРЕСА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» /м.Київ, бульвар Лесі Українки,26/ про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13 812,43грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00грн., а всього: 18 812 /вісімнадцять тисяч вісімсот дванадцять/грн. 43коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840грн.80коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 26.05.2021року.
Суддя - Т.М.Довготько