РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/5060/20

Провадження № 22-ц/4815/86/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року у складі судді Гордійчук І. О., постановлене в м. Рівне, повний текст рішення складено 09 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та індексацію аліментів. На обґрунтування позовних вимог зазначала, що на виконанні Гощанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області знаходиться виконавчий лист №1715/2614/12, виданий Рівненським міським судом Рівненської області від 05.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2020 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про скасування заборгованості по аліментах. Враховуючи наявну заборгованість по сплаті аліментів зазначала, що відповідно до наданого розрахунку має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів та індексації аліментів. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 65 105,98 грн., з яких: 50 000 грн. - неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів та 15102,98 грн. - індексація аліментів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів в розмірі 16626 грн. 25 коп., а також індексацію по аліментах в розмірі 15 105 грн. 98 коп.. Стягнути з ОСОБА_2 користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом правом одержувача аліментів у разі виникненні заборгованості з їх сплати з вини особи, яка зобов`язана ці аліменти сплачувати за рішенням суду, на отримання неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості, та обґрунтоване належними і достовірними доказами на підтвердження того, що відповідачем як платником аліментів на користь позивачки обов`язок щомісячної сплати аліментів дотриманий не був.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів незаконними, необґрунтованими, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування фактичних обставин справи, та недоведеності обставин, якими воно обґрунтоване, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі погоджується з тим, що встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута у разі виникнення заборгованості з вини платника аліментів, у розмірі, що не перевищує 100% заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність. При цьому заперечує те, що суд взяв за основу та стягнув неустойку в розмірі загальної суми заборгованості, зазначеної в наданій відповідачем довідці-розрахунку заборгованості з сплати аліментів від 03.07.2020, виданої Гощанським РВ ДВС, не використавши при цьому порядок розрахунку, зазначеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц. Просила суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити в повному обсязі в сумі 50 000,00 гривень.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Рішення суд першої інстанції в частині вимог про стягнення індексації аліментів сторонами не оскаржене, а тому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.03.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 400 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

На виконання цього рішення Рівненським міським судом 05.04.2012 року видано виконавчий лист №1715/2614/12.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гощанського районного управління юстиції Макушенко В. Є. від 06.04.2012 року відкрито виконавче провадження ВП №32060801 з примусового виконання виконавчого листа №1715/2414/12.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язується сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за виконавчим листом №1715/2614/12 від 05.04.2012 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 27.06.2019 року, заборгованість станом на 01.07.2019 року становить 23 581,25 гривень.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №1715/2614/12 від 05.04.2012 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області від 03.03.2020 року, заборгованість станом на 01.10.2019 року становить 25 558,25 грн. (а.с.16)

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №1715/2614/12 від 05.04.2012 року, виданого Рівненським міським судом Рівненської області, заборгованість станом на 30.06.2020 року становить 16 626,25 грн. (а.с.38).

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що відповідно до ст. 196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Даний розрахунок складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», і цей факт сторонами не оспорюється.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

Виходячи з того, що аліменти є періодичним платежем, який повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця, у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий порядок вирішення питання про стягнення пені використаний у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), і він спростовує доводи апеляційної скарги про неправомірність обрахування розміру пені.

Покликання апелянта на відсутність розрахунку, зробленого судом у оскаржуваному рішенні, та взяття за основу довідки-розрахунку державного виконавця не спростовують законних висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законного і справедливого судового рішення.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 за виконавчим листом №1715/2614/12 від 05.01.2012 року, виданим Рівненським міським судом Рівненської області, станом на 30.06.2020 року заборгованість ОСОБА_2 за аліментами становить 16626,25 грн. (а.с.38)

Законом України від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України, зокрема, частину першу викладено у наступній редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України в редакції змін від 17 травня 2017 року на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотню дію в часі.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2020 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.