Єдиний унікальний номер справи 183/5414/20
Провадження № 2/183/1223/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г.Є.,

з участю секретаря судового засідання Волошиної А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 40 150,66 грн. разово та додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною шестирічного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 26 квітня 2004 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . На даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені. Рішенням Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2019 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_3 . У той же час у неї виникла необхідність звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані з його лікуванням. Так, ОСОБА_3 народився з діагнозом: синдактилія, вроджений гідронефроз ІІІ стадії. На сьогоднішній день, йому встановлено діагноз: вроджена вада сечовидільних шляхів: лівобічний гідронефроз ІІІ стадії, стеноз лівого сечоводу (оперований у 3,5 місячному віці), вторинний хронічний пієлонефрит. Дитина систематично проходить лікування в стаціонарі урологічного відділення. Постійно хворіє на гострі респіраторні захворювання рецидивуючий ринофаринготрахеїд (1 раз в 1 1,5 місяці). З жовтня 2018 року до вересня 2020 року на лікування дитини нею було витрачено 40 150,66 грн., що становить в середньому 2000 грн. на місяць, що підтверджується консультативними заключеннями та документами на придбання виписаних лікарями препаратів. Відповідач допомоги на лікування сина не надавав та не відшкодував їй понесені витрати, а тому вона вважає можливим стягнути вказану суму з відповідача разово, як таку що покривається після її фактичного понесення.

Крім того, позивач просить суд стягувати з відповідача додаткові витратити на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною шестирічного віку. Дана вимога мотивована тим, що їх син потребує постійного догляду та лікування. Вада сечовидільних шляхів, а саме лівобічний гідронефроз ІІІ стадії, стеноз лівого сечоводу, вторинний хронічний пієлонефрит хвороби вроджені та рецидивуючі. Два рази на рік потребують стаціонарного обстеження, а також щомісячної підтримуючої терапії. Дитина систематично раз на 1-1,5 місяці хворіє на рецидивуючий ринофаринготрахеїт, що підтверджується щомісячними зверненнями до лікарів, наданими лікарями заключеннями та вказує на необхідність щомісячного лікування, витрачення коштів на аналізи, консультації та придбання необхідних медичних препаратів. У зв`язку з вищезазначеними діагнозами, 26 листопада 2019 року, лікарсько-консультативною комісією прийнято рішення про потребу дитини у домашньому догляді. На момент видачі вищезазначеної довідки позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Після досягнення дитиною трирічного віку, їй було продовжено відпустку по догляду за дитиною з 28 січня 2020 року до 28 липня 2020 року. У подальшому, дана довідка та відпустка по догляду за дитиною до шести років була продовжена до 28 травня 2021 року. На сьогоднішній день через незадовільний стан здоров`я дитини, вона вимушена продовжити відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку та не має можливості працювати, а тому і не має можливості самостійно лікувати сина. Після досягнення дитиною трирічного віку, виплати державної допомоги на дитину у розмірі 860 грн. на місяць припинились. Будь-які інші доходи у неї відсутні. У свою чергу відповідач офіційно працевлаштований (є військовослужбовцем), має щомісячний стабільний дохід, розмір його заробітної плати становить близько 15 000 грн. на місяць, а тому враховуючи його майновий стан та можливість надавати фінансову допомогу на утримання сина та сплату додаткових витрат, пов`язаних з його лікуванням, вважає можливим стягувати з відповідача ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 2 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною шестирічного віку.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 88-89). 13 листопада 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви (а.с. 91-171). Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.174).

26 лютого 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву позивача від відповідача ОСОБА_2 , в якому останній зазначив, що визнає позовні вимоги позивача в частині сплати додаткових витрат на утримання дитини, однак заперечує щодо розміру позовних вимог, вважаючи стягнення вже понесених додаткових витрат в розмірі 40 155,66 грн. та стягнення щомісяця додаткових витрат в розмірі 2 000 грн. необґрунтованими та завищеними, посилаючись на те, що при пред`явленні позову позивачем не врахований той факт, що з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ј від його заробітку (доходу), що, в свою чергу, становить близько 5 000 6 000 грн. на місяць, що значно перевищує встановлений державою прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та вказує на можливість позивача покрити даними коштами і понесені нею додаткові витрати на дитину. При цьому позивач просить стягнути з нього додаткові витрати, які нею понесені, у повному розмірі, однак відповідно до ч.1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків та є однаковим для них, а тому і додаткові витрати на лікування дитини батьки теж повинні нести порівну. При вирішенні спору, просить суд урахувати той факт, що на сьогоднішній день, він не має можливості в повній мірі оплатити понесені позивачем додаткові витрати на дитину, оскільки Ковпаківським районним судом м. Суми вирішується питання про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання; за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з нього стягуються аліменти на дружину до досягнення дитиною шестирічного віку; за рішенням Корольовського районного суду з нього стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття. Загальний розмір стягуваних аліментів становить більшу частину отримуваної ним заробітної плати. Також відповідач зазначає, що 22 січня 2021 року йому проведено оперативне втручання та постановлено діагноз артроскопічна парціальна резекція тіла та заднього рогу медіального меніска, дебрідменту, лаважу правого колінного суглоба з приводу застарілого комбінованого розриву тіла та заднього рогу медіального меніска, синові та ДОА І ст. правого колінного суглоба, у зв`язку з чим він потребує післяопераційної реабілітації та подальшого лікування, що потребує значних фінансових витрат. З огляду на викладене, просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме стягнути з нього на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 разово додаткові витрати на дитину у розмірі 20 075,33 грн. та стягнути з нього на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 щомісячно додаткові витрати на дитину у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною шестирічного віку (а.с. 192-198).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 204).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак у своєму відзиві на позовну заяву, крім іншого, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.192-194).

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З урахуванням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є 27 квітня 2021 року.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, дослідивши оригінали квитанцій, надані позивачем для огляду судом у судовому засіданні, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2004 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с.7). Від спільного подружнього життя вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 8). Дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на утриманні та вихованні матері, проти чого відповідач заперечень не подав.

Рішенням Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) (справа № 296/1410/19). Указана обставина визнана сторонами і, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Указаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.

Відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Судом установлено, що дитина позивача і відповідача ОСОБА_3 народилась з діагнозом: синдактилія, вроджений гідронефроз 3 стадії, що підтверджується обмінною картою, наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с.9, 94).

У зв`язку з вродженим діагнозом дитина з 28 лютого 2017 року до 14 травня 2018 року чотири рази проходила лікування в стаціонарі урологічних відділень КЗ "ДОДКЛ" ДОР" та КУ "Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня" Житомирської обласної ради.

Згідно з довідкою лікаря-педіатра та директора МЦ "Актив-Мед", без номера та дати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться на диспансерному обліку в медичному центрі "Актив-Мед" з діагнозом: вроджена вада сечовидільних шляхів: лівобічний гідронефроз 3 стадії, стеноз лівого сечоводу (оперований у3,5 місячному віці), вторинний хронічний пієлонефрит. Рецидивуючий ринофаринготрахеїт (1 раз в 1 - 1,5 міс.). Дитина 2 рази на рік знаходиться на стаціонарному обстеженні і лікуванні у зв`язку з основним захворюванням. Хлопчик потребує оздоровлення.

26 листопада 2019 року лікарсько-консультативною комісією прийнято рішення про потребу дитини ОСОБА_3 у домашньому догляді.

На момент видачі вищезазначеної довідки позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Після досягнення дитиною трирічного віку, їй було продовжено відпустку по догляду за дитиною з 28 січня 2020 року до 28 липня 2020 року. У подальшому, ця довідка та відпустка по догляду за дитиною до шести років продовжена до 28 травня 2021 року.

Зазначені обставини підтверджуються медичними документами, виписками, епікризом із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , консультативними заключеннями, призначеннями лікарів щодо лікування, витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 11-60, 96-145).

Позивачем у позовній заяві зазначено, що за період жовтень 2018 року - вересень 2020 року нею понесені додаткові витрати на утримання спільного з відповідачем сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на загальну суму 40150,66 грн.

Однак, дослідивши оригінали квитанцій, чеків, надані позивачем для огляду в судовому засіданні, судом встановлено, що нею за період жовтень 2018 року - вересень 2020 року фактично були понесені наступні витрати на утримання дитини ОСОБА_3 : у жовтні 2018 року на суму 1122,78 грн., що підтверджується чеками на консультації лікарів, корекцію лікування, придбання медичних препаратів для дитини; листопаді 2018 року - 1774,55 грн., що підтверджується чеками на отримання консультації лікаря, придбання медичних препаратів, актами про надані медичні послуги (дослідження аналізи); грудні 2018 року - 1485,24 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів, консультації лікарів, медичні послуги; січні 2019 року - 4898,59 грн., що підтверджується чеками на консультації лікарів, придбання медичних препаратів для дитини, актом про надані медичні послуги (дослідження аналізи); лютому 2019 року - 2153,70 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів, забору аналізів, повторні консультації лікарів; березні 2019 року - 413,02 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів, забору аналізів, повторні консультації лікарів, актом про надані медичні послуги; квітні 2019 року - 2296,82 грн., що підтверджується чеками на отримання консультації лікаря, придбання медичних препаратів, забір (дослідження) аналізів; червні 2019 року - 259,00 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів та дослідження аналізів; липні 2019 року - 3324,09 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів, дослідження аналізів, консультації лікарів, проведення щеплення, актом про надані медичні послуги (забір та дослідження аналізів); серпні 2019 року - 699,06 грн., що підтверджується чеками на консультацію педіатра, придбання медичних препаратів, дослідження аналізів; вересні 2019 року - 1454,42 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів, консультації лікарів; жовтні 2019 року - 2957,88 грн., що підтверджується чеками на консультації лікарів, педіатра, дитячого невролога, придбання медичних препаратів; листопаді 2019 року - 4232,38 грн., що підтверджується квитанцією, чеками на консультації лікарів, придбання медичних препаратів, розвиваючі заняття для дитини; січні 2020 року - 757,10 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів, розвиваючі заняття для дитини; лютому 2020 року - 2374,90 грн., що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів, забір та дослідження аналізів, консультації педіатра та повторні консультації лікарів; березні 2020 року - 4622,50 грн., що підтверджується актом про надані медичні послуги отоларингологічні маніпуляції, чеками на придбання медичних препаратів, забір та дослідження аналізів, корекцію лікування, консультацію лікаря; квітні 2020 року - 1757,97 грн., травні 2020 року - 126,30 грн., серпні 2020 року - 1264,20 грн., вересні 2020 року - 1958,33 грн. що підтверджується чеками на придбання медичних препаратів для дитини. А всього на суму 39932,83 грн. Указані суми також підтверджуються квитанціями та чеками, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 61-86, 146-171).

Однак, не всі вищезазначені понесені позивачем витрати суд може прийняти як необхідні додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами.

Так, з матеріалів справи, зокрема наданих позивачем чеків, убачається, що позивачем були понесені витрати на придбання медичних препаратів: чек від 18 листопада 2018 року на суму 611,30 грн.; чек № 220606 від 20 листопада 2018 року частково на суму 50,78 грн.; чек від 21 листопада 2018 року на суму 82,90 грн.; чек № від 19 грудня 2018 року на суму 211,00 грн. за медичні послуги (без зазначення яких саме та кому вони надані) (а.с.63,149), чек на покупку безконтактного інфрачервоного термометру від 20 січня 2019 року на суму 947,00 грн. (а.с. 64,150), які суд не визнає такими як необхідні додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, оскільки ОСОБА_1 не надано належних доказів, на підтвердження того, що ліки та медичний прилад, придбані нею, та отримані медичні послуги, дійсно призначені дитині лікарем, зокрема відсутні консультативні висновки тощо стосовно таких призначень.

Крім того, суд не може прийняти до уваги платіж на суму 160,00 грн. від 21 жовтня 2019 року (а.с. 74, 160), платіж на суму 280,00 грн. від 20 листопада 2019 року здійснені по терміналу «Приватбанк» та квитанцію до прибуткового касового ордера без номера від 14 листопада 2019 року на суму 160,00 грн. (а.с.76, 162), оскільки вони не містять призначення платежу.

Також не знайшли свого підтвердження в якості понесених додаткових витрат грошові кошти, витрачені позивачем на розвиваючи заняття, які згідно з товарним чеком без номеру від 26 листопада 2019 року на суми 560 грн., 80 грн. та товарним чеком без номеру від 16 січня 2020 року на суму 385 грн. надані ФОП ОСОБА_5 , оскільки вказані витрати не зумовлені особливими обставинами та їх можливо віднести до аліментних виплат.

З приводу витрат на розвиваючи заняття, слід також зазначити, що вони не мали постійного характеру, тобто не пов`язані з розвитком будь-яких здібностей дитини. Ці витрати зроблені позивачем за її особистим волевиявленням, виходячи зі своїх матеріальних можливостей, а тому такі витрати можуть покриватися нею особисто або за рахунок аліментів.

Так, з матеріалів справи убачається та установлено судом, що позивачем були фактично понесені витрати на медичні обстеження, прийом лікарів та придбання медичних препаратів для дитини на загальну суму 36 404,85 грн., що підтверджуються консультативними заключеннями, призначеннями лікарів, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с.20-60, 105-145), оригінали яких були досліджені судом в судовому засіданні.

Суд вважає, що зазначені витрати викликані особливими обставинами (станом здоров`я дитини, зокрема її хворобою) і таки витрати позивачем документально підтверджені, однак підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті грошові кошти в розмірі половини понесених витрат на лікування дитини, а саме 18202,43 грн., при цьому майновий стан відповідача дозволяє сплатити такі витрати, вони не є непосильними для нього.

З приводу заявлених вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 щомісячно додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2000 грн. до досягнення дитиною шестирічного віку, суд виходить з наступного.

Оскільки дитина сторін, як установлено судом, має діагноз: вроджена вада сечовидільних шляхів: лівобічний гідронефроз 3 стадії, стеноз лівого сечоводу (оперований у 3,5 місячному віці), вторинний хронічний пієлонефрит; рецидивуючий ринофаринготрахеїт (1 раз в 1 - 1,5 міс.)., знаходиться на диспансерному обліку, 2 рази на рік знаходиться на стаціонарному обстеженні і лікуванні у зв`язку з основним захворюванням, потребує оздоровлення та домашнього догляду, має життєвий режим, у тому числі із застосуванням медичних препаратів, рекомендований лікарем, суд, з урахуванням усіх обставин справи, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, а також їх дітей, приймаючи до уваги положення ст. 185 СК України, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування їх малолітньої дитини наперед у розмірі 1 000 грн. щомісяця.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 18 202,43 грн.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані його хворобою, щомісячно у розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною шестирічного віку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено і підписано 27 квітня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна