Апеляційне провадження № 22-ц/824/2882/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Київ

Унікальний номер 760/9857/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва, ухваленого 15 вересня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Калініченко О.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню грошових коштів у вигляді фінансового Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності.

20.08.2018 року між товариством та ОСОБА_1 укладено договір відповідно до якого, позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 3 000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 2,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Вказаний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконав, у зв`язку із чим станом на 24 квітня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 29 940,00 грн.

З огляду на викладене, просило стягнути заборгованість за договором від 20.08.2018 року у розмірі 29 940,00 грн. (3000,00 грн. заборгованості за кредитом та 9 480,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом), судові витрати у розмірі 2102,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованість за кредитним договором № 180820-99-1 від 20.08.2018 у розмірі 3000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 1980,00 грн., судовий збір в розмірі 2102,00 грн. та 11 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що договір він не підписував, ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» не було надано доказів укладення відповідного договору, надана позивачем копія договору не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики, оскільки товариством було порушено порядок укладення між сторонами договору.

Заявлена позивачем сума заборгованості, що на його думку підлягає стягненню з відповідача не доведена належними та допустимими доказами.

Посилався на те, що суд не прийняв до уваги довідки за підписом керуючого ТВБВ № 10018/0145 філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 04.02.2020 про відсутність зарахування на картковий рахунок 3000 грн. та відхилив його, оскільки не надано довідки про рух коштів.

Не звернув увагу суд і на те, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/7616/19 від 6 серпня 2020 року встановлено недоведеність факту укладення договору між товариством та ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності. Частково стягуючи проценти в розмірі 1980 грн. суд виходив з того, що вимог про стягнення останніх після закінчення договору позивач не заявляв.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 серпня 2018 року між сторонами по справі укладено кредитний договір №180820-99-1 відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 2,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну його повернення.

Згідно п. 1.1., 1.2, 1.3, 1.4. умов договору товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 3 000 гривень (далі - Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього Договору. Процентна ставка за користування кредитом - 1,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 цього Договору. Строк надання кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», які розміщені на Сайті monetka.com.ua.

Сукупна вартість кредиту зазначена в графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно п. 2.1.1., 2.1.3 договору ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань; ініціювати договірне списання грошових коштів з банківського рахунку, вказаного Позичальником, до повного погашення Заборгованості.

Згідно п. 2.3.1, 2.3.2 договору позичальник має право відмовитися від одержання Кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це товариство до встановленого договором строку його надання (перерахування Товариством грошових коштів на картковий на рахунок Позичальника); достроково повернути Кредит як в повному обсязі, так і частинами, сплативши проценти за користування Кредитом, виходячи з фактичного залишку суми Кредиту та строку користування Кредитом (який, як узгоджено сторонами в пункті 1.3. договору, не може бути меншим ніж 3 (три) календарних дні).

Відповідно п.2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.

У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 2.5% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування Кредит понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього Договору. Сума Кредиту та проценти за користування Кредитом підлягають сплаті Позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у розділі 6 цього Договору. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користувач Кредитом (крім випадку, узгодженого Сторонами в пункті 3.7. цього Договору). При цьому проценти користування Кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання Позичальнику (дня перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника, номер якої було вказано Позичальником при реєстрації на сайті товариства monetka . com.ua до дня повернення суми Кредиту (його частини), визначеної у пункту 1.1. цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у розділі 6 цього Договору) включно.

За змістом наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 24 квітня 2020 року становить 12 480,00 грн, яка складається з: 3 000 грн - заборгованість за кредитом; 9480,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Частино першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливості укладення електронних договорів визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до положень вказаного закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною 8 ст. 11 зазначеного Закону передбачено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Стороною позивача на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору №180820-99-1 від 20.08.2018 року, розрахунок заборгованості за вказаним договором, графік розрахунків із зазначенням сукупної вартості кредиту, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», лист АТ «Таскомбанк» №12388/47 від 29.05.2020 року, лист АТ «Таскомбанк» №11942/47 від 29.05.2020 року, копію платіжного документу №102820215 від 20.08.2018 року, копію платіжного документу №102819726 від 20.08.2018 року, копію платіжного документу №106846935 від 20.09.2018 року, а також Послідовність укладення договору №180820-99-1 від 20.08.2018 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 в інформаційно-технічній системі веб-сайту https :// monetka.com.ua.

У Послідовності дій кредитодавця та ОСОБА_1 зазначено, що відповідач направив запит (заяву) позивачу щодо можливості отримання кредиту з інформацією про бажані параметри кредиту; позичальник заповнив реєстраційну форму, де вказав фінансовий номер телефону; заповнив в ІТС анкету для оформлення кредиту, в якій, зокрема, мав зазначити дані платіжної карти; ознайомився з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику; позичальником акцептовано пропозицію укласти кредитний договір та надіслано на фінансовий номер телефону відповідача повідомлення про підписання кредитного договору.

При цьому, стороною позивача не надано суду заяви відповідача, з якої б убачалось бажання ОСОБА_1 отримати кредит та його розмір, також як і не надано жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної карти, на яку мали бути зараховані кредитні кошти.

Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер карти, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі.

Також кредитний договір №180820-99-1 від 20.08.2018 року та Правила надання грошових коштів у позику не містять підпису відповідача.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Таким чином, позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом ОСОБА_1 підписано кредитний договір №180820-99-1 від 20.08.2018 року, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.

Окрім того, у кредитному договорі не зазначено інформації про отримання відповідачем можливості укласти електронний договір у формі, що унеможливлює зміну змісту, відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Таким чином, апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважає, що ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» не доведено факту укладення між сторонами договору кредиту №180820-99-1 від 20.08.2018 року, який є підставою позову, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», в той час як позивачем не доведено факту укладення кредитного договору саме ОСОБА_1 та факт користування відповідачем кредитними коштами фінансової установи.

Окрім того, копія платіжного доручення №102820215 від 20.08.20118 року (ас.23), яка надана позивачем на підтвердження перерахування кредитних коштів у сумі 3 000 грн на рахунок НОМЕР_1 , не містить підпису працівника та печатки банківської установи, яка здійснила такий грошовий переказ. У вказаному платіжному дорученні також відсутні відомості щодо номера та дати кредитного договору, за яким здійснено перерахування грошових коштів, прізвище отримувача коштів, номер картки зазначений лише частково.

Ураховуючи викладене, не убачається за можливе достеменно встановити, що кредитні кошти за договором №180820-99-1 від 20.08.2018 року у сумі 3 000 грн, перераховані саме на рахунок ОСОБА_1 та отримані ним.

Вказаних обставин не підтверджено також і листом АТ «Таскомбанк» №12388/47 від 29.05.2020 року, оскільки вказаний лист не містить інформації про одержувача кредитних коштів, номера та дати кредитного договору, на виконання умов якого мали би перераховуватись кошти.

Частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Проте, стороною позивача не надано до суду належних та достовірних доказів укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів у зазначеному в договорі розмірі та на умовах, передбачених у ньому.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з розподілом судових витрат (стягнення з позивача судового збору за подачу апеляційної скарги, понесених ОСОБА_1 ) відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (, 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 4, оф. 520) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: