Справа № 146/436/20
Провадження № 22-ц/801/1089/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 рокуСправа № 146/436/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №146/436/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» на заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2020 року, яке ухвалене суддею Пилипчуком О.В. в Томашпільському районному суді Вінницької області, повний текст складено 14 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в :

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2,0918 га, кадастровий номер :03:000:0040, що розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Вказану земельну ділянку покійна мати позивача, ОСОБА_2 згідно договору оренди землі №374/В укладеного 12 червня 2014 року та зареєстрованого 26 вересня 2014 року, передала в оренду строком на тридцять років ТОВ «Агрокомплекс Зелена Долина» смт. Томашпіль Вінницької області.

Відповідно до п.4.1 та п.4.4 договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, до 20 грудня щорічно, сплачувати орендну плату в розмірі три відсотки від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, що складає 1416,86 грн.

Всупереч договору відповідач в подальшому неодноразово порушував свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2015-2019 роках. Станом на 01 травня 2020 року, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування в 2015-2019 роках належною позивачу земельною ділянкою, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за вказані роки позивач від відповідача не отримувала. На неодноразові звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку та розірвання договору оренди з відповідачем, позивачу було відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_1 просила розірвати договір оренди землі №374/В укладений 12 червня 2014 року між ОСОБА_2 і ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина», який зареєстрований 26 вересня 2014 року реєстраційною службою Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області за № НВ-019, власником якої є ОСОБА_1 .

Стягнути з ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» заборгованість по виплаті орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 7551,09 грн.

Зобов`язати ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0918 га, що розташована на території Вилянської сільської ради, Томашпільського району, Вінницької області, ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :03:000:0040 в стані придатному для цільового використання.

Заочним рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі №374/В укладений 12 червня 2014 року між ОСОБА_2 і ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина», зареєстрований 26 вересня 2014 року реєстраційною службою Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області за № НВ 019, власником якої є ОСОБА_1

Стягнуто з ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» заборгованість по виплаті орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 6134,23 грн.

Зобов`язано ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0918 га, що розташована на території Вилянської сільської ради, Томашпільського району, Вінницької області, ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :03:000:0040 в стані придатному для цільового використання.

Стягнуто з ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» на користь ОСОБА_1 1523,83 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає що зазначене рішення прийняте на підставі неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, а також неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Просило заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ТОВ Агрокомплекс «Зелена Долина» на користь ОСОБА_1 5842,49 грн, а саме: 5667,44 грн заборгованості з виплати орендної плати за 2016 2019 роки; 102,58 грн інфляційних збитків; 72,47 грн 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.

У відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване заочне рішення - без змін. Зазначила, що судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача щодо розірвання договору оренди є доведеними та обґрунтованими, тому дійшов висновку про обґрунтованість й іншої вимоги, щодо зобов`язання ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» передати ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку загальною площею 2,0918 га, що розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, в стані придатному для цільового використання, що фактично є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору.

Частково задовольняючи вимоги в іншій частині та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 6134,23 грн, суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності для звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення заборгованості за 2015 рік з урахуванням встановленого індексу інфляції закінчився 21 грудня 2018 року.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 06 березня 2019 року (справа №146/1845/18) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,0918 га, що знаходиться на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0040 (а.с.16 17).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №НВ 019 від 15 квітня 2020 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,0918 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0040 (а.с.18).

Згідно договору оренди землі від 12 червня 2014 року №374/В укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» вбачається, що орендодавець ОСОБА_2 надає належну їй, а орендар ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,0918 га, яка знаходяться на території Вилянської сільської ради. Даний договір укладено на тридцять років.( а.с.13 14).

Відповідно до п. 4.1 Договору, орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі готівкою через касу підприємства, або в натуральній формі, або відробітковій формі надання послуг. Розмір орендної плати у рік становить не менше ніж три відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки зазначеної в п. 2.4 договору, а саме в грошовій формі 1416,86 грн в рік, або в натуральній формі 10,00 центнерів зерна в рік.

Відповідно до п. 4.4. Договору, орендна плата виплачується у строк до 20 грудня кожного поточного року.

Згідно п. 12.4 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання зокрема за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Як вбачається з акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, орендодавець ОСОБА_2 передала, а орендар ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» прийняв в строкове платне користування ділянку розміром 2,0918 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Вилянської сільської ради, яка належить орендодавцю на праві приватної власності. ( а.с.14 на звороті).

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду, оскільки відповідачем було порушено п. 4.4. спірного договору оренди щодо виплати орендної плати.

Згідно заяви позивача від 25 червня 2018 року, вона зверталася до ТОВ «АК «Зелена Долина» з заявою про розірвання укладеного нею договору в зв`язку з невиплатою орендної плати та виділення меж земельної ділянки для власного обробітку (а.с.23). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення ОСОБА_1 вручено адресату ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» 02 липня 2018 року (а.с.22).

Крім того, 31 липня 2019 року позивач зверталася до ТОВ «АК «Зелена Долина» з заявою про розірвання укладеного нею договору в зв`язку з невиплатою орендної плати та виділення меж земельної ділянки для власного обробітку (а.с.21). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення ОСОБА_1 вручено адресату ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» 02 серпня 2019 року (а.с.20).

Згідно розрахунку індексу інфляцій та 3% річних від простроченої суми, сума інфляції за 2017 рік становить (1416,86 грн х 113,7%) -1416,86 грн = 194,10 грн, сума інфляції за 2018 рік становить (1416,86 грн х 109,8%) -1416,86 грн = 138,85 грн, сума інфляції за 2019 рік становить (1416,86 грн х 104,1%) -1416,86 грн = 56 грн, сума інфляції за період з 01 січня 2020 року по 01 травня 2020 року становить (1416,86 грн х 101,5%) -1416,86 грн = 21,25 грн, розмір 3% річних за 2019 рік становить (3% х 1416,86 грн х 365) / 365 = 42,50 грн, розмір 3% річних за період з 01 січня 2020 року по 01 травня 2020 року становить (3% х 1416,86 грн х 121) / 365 = 14,09 грн (а.с.8 9).

Відповідно до копії платіжного доручення від 10 вересня 2020 року № 8095 ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» перераховано до центру поштового зв`язку №6 м. Тульчині 211757,56 грн, призначення платежу плата за оренду земельних паїв та комісійна винагорода за її виплату згідно реєстру №ЗД000000830 від 24 липня 2020 року.

Згідно копії реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єктів господарювання №ЗД000000830 від 24 липня 2020 року, ОСОБА_1 призначався переказ у сумі 6147,90 грн, сума комісії 49,18 грн, призначення переказу не зазначено.

Відповідно до копії платіжного доручення №44472 від 29 вересня 2020 року, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» отримала переказ грошових коштів в сумі 6147,90 грн, призначення платежу: перерахунок поштового переказу, відмова одержувача від отримання коштів; ОСОБА_1 .

Отже, відповідачем ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» було направлено позивачу грошові кошти, без вказівки цільового призначення вже після звернення останньої до суду з позовом.

Відповідно до пункту 12.4 договору оренди землі, його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Позивач посилається на те, що орендарем орендна плата за 2015-2019 роки не була сплачена. Відповіді на письмові вимоги від 25 червня 2018 року та від 02 липня 2018 року щодо такої несплати відповідач не надав.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оплата орендної плати є істотними обставинами, а її неотримання орендодавцем більш ніж за 4 роки, є істотним порушенням договірних умов, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Отже застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 484/3687/16-ц (провадження № 61-33165св18) зазначив, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове не виконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 289/12204/17, (провадження 14-246цс19), від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, (провадження14-126цс19) вказувала, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав про те, що неотримання орендодавцем більш ніж 4 роки орендної плати за користування належною їй земельною ділянкою, відповідно до положень статті 141 ЗК України, статті 32 Закону України «Про оренду землі», статті 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для розірвання оспорюваного договору, оскільки носить систематичний характер, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Вимога щодо зобов`язання ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» передати ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку загальною площею 2,0918 га, що розташована на території Вилянської сільської ради, Томашпільського району, Вінницької області, ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :03:000:0040 в стані придатному для цільового використання, що фактично є похідною від первісної вимоги і має на меті відновлення прав позивача після розірвання вищезазначеного договору, також підлягає задоволенню.

Апеляційний суд звертає увагу, що намагання відповідача сплатити позивачу заборгованість з орендної плати після пред`явлення позову не є підставою для відмови в задоволенні позову, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги про належне виконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати, що свідчить факт направлення ОСОБА_1 в розмірі 6147,90 грн, яка ухиляється від їх отримання, оскільки відповідно до умов договору орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі готівкою через касу підприємства, або в натуральній формі, або відробітковій формі надання послуг у строк до 20 грудня кожного поточного року.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» заборгованості по виплаті орендної плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 6134,23 грн, оскільки строк позовної давності для звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення заборгованості за 2015 рік закінчився 21 грудня 2018 року.

Зокрема, і є безпідставним доводи апеляційної скарги, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кошти в розмірі 5842,49 грн, а саме: 5667,44 грн заборгованості з виплати орендної плати за 2016 2019 роки; 102,58 грн інфляційних збитків; 72,47 грн 3% річних, оскільки наданий позивачем розрахунок (а.с.8 9) відповідає вимогам закону та не спростований відповідачем. Крім того, заборгованість з виплати орендної плати, судом першої інстанції вірно стягнуто за 2016 2019 роки в розмірі 5667,44 грн (1416,86 грн х 4 роки).

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина» залишити без задоволення.

Заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 травня 2021 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.