Справа № 180/2013/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Янжули О.С.,

при секретарі - Котовій Н.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , її батьками були: батьком - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 . На час її народження, батьки проживали без реєстрації шлюбу, а тому батько зареєстрував її на своє прізвище.

У 1977 році її матір розірвала шлюб зі своїм першим чоловіком ОСОБА_5 та змінила своє прізвище на ОСОБА_6 .

14.03.1980 року її батьки зареєстрували шлюб, після одруження мати змінила своє прізвище « ОСОБА_6 » на ОСОБА_7 .

За життя її матір - ОСОБА_8 , на підставі договору дарування від 13.04. 1984 року, являлася власником будинку АДРЕСА_1 , з господарчими спорудами, фактично вона значилася зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

У 2016 році матір тяжко захворіла і вона разом зі своєю сестрою - ОСОБА_2 , яка є відповідачем по даній справі, за згодою матері, перевезли останню проживати у будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати - ОСОБА_8 , померла.

Так, як її матір на момент смерті проживала разом із нею у будинку АДРЕСА_1 , вважає себе спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично прийняла спадщину. У зв`язку з чим, вона у жовтні місяці 2020 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 на, що 06.10.2020 року отримала відмову, з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.

Її сестра із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, інших спадкоємців не має. Просить суд встановити факт її ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійного проживання з ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 599, за період з січня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на спадкове майно за законом, будинок АДРЕСА_1 з господарчими спорудами, який належав на праві власності ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 599.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі, проти ухвалення рішення за їх відсутності, не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа - приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, враховуючи заяву про визнання позовних вимог, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згіднго ч.1 ст. 4 ЦПК , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Право на звернення до суду є невід`ємним особистим правом. Особа має право звернути до суду за захистом саме своїх прав. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Нікополі Дніпропетровської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України, виданого 01 червня 2000 року.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , її батьками були: батьком - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 . На час народження позивачки, її батьки проживали без реєстрації шлюбу, а тому батько зареєстрував її на своє прізвище.

У 07 грудня 1977 року матір позивачки - ОСОБА_4 розірвала шлюб зі своїм першим чоловіком ОСОБА_5 та змінила своє прізвище на ОСОБА_6 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, сформованого 27 жовтня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 07 грудня 1977 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, після розірвання шлюбу дружина змінила своє прізвище на ОСОБА_6 .

14 березня 1980 року батьки позивачки - ОСОБА_3 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу Серії НОМЕР_3, виданого 14 березня 1980 року міським відділом ЗАГС м. Нікополя. Після укладення шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на - ОСОБА_7 .

За життя матір позивачки, на підставі договору дарування від 13.04. 1984 року являлася власником будинку АДРЕСА_1 , з господарчими спорудами, що підтверджується копією договору від 13 квітня 1984 року посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Єрьоменко Р.П. та зареєстрованого в Нікопольському бюро технічної інвентаризації, однак була зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , виданого 02 жовтня 2017 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 599.

Із довідки виданої головою квартального комітету 34 кварталу Марганецької міської ради за №176/3п від 05.11.20220 року вбачається, що ОСОБА_8 на момент смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 значилася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач стверджує, що у 2016 році її матір - ОСОБА_8 тяжко захворіла і вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_2 , яка є відповідачем по даній справі, за згодою матері, перевезли останню проживати до неї за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої головою квартального комітету 34 кварталу Марганецької міської ради за №164/3п від 13.10.2020 року та відповідно до копії паспорту громадянки України, виданого 01 червня 2000 року, ОСОБА_1 значиться зареєстрованою у будинку АДРЕСА_1 .

Актом від 13 жовтня 2020 року, складеним головою квартального комітету 34 кварталу Марганецької міської ради та підписами сусідів, а також довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої головою квартального комітету 34 кварталу Марганецької міської ради за №164/3п від 13.10.2020 року підтверджується, що ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 із січня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ( по день смерті), проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, шо оскільки вона на момент смерті матері проживала разом із нею у будинку АДРЕСА_1 , то являється спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і після її смерті фактично прийняла спадщину.

У зв`язку з цим, вона у жовтні місяці 2020 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 на, що 06.10.2020 року отримала відмову.

Із відповіді, наданої ОСОБА_1 приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Є.Г. за № 255/02-31 від 06 жовтня 2020 року вбачається, що останній було роз`яснено про те, що оскільки вона заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , в нотаріальну контору в установлений законом строк не подала і на момент її смерті зареєстрованою за адресою померлої не була, то вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Сестра позивачки - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася взагалі, інших спадкоємців, не має.

З інформації завідувача Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, яка виконує обов`язки завідувача Марганецької державної нотаріальної контри Дніпропетровської області Балашової В.М. від 12.04.2021 року № 350/01-16, наданої на запит суду вбачається, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 64311077 від 12 квітня 2021 року спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , не заводилася.

Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне позивачу для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8 у вигляді будинку АДРЕСА_1 , що відповідно до ст. 1264 ЦК України, вона може бути віднесена до четвертої черги спадкоємців за законом, так як проживала зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 із січня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ( по день смерті), проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. Вказані обставинами підтверджуються актом від 13 жовтня 2020 року, складеним головою квартального комітету 34 кварталу Марганецької міської ради та підписами сусідів, а також довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої головою квартального комітету 34 кварталу Марганецької міської ради за №164/3п від 13.10.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦK України, місцем відкриття спадщини, є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно дост.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, суд, проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що у судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 599, на час відкриття спадщини, а саме, по 30.09.2017 року в будинку АДРЕСА_1 , і вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ,3, 4, 6, 9, 18, 76, 81, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г., про встановлення факту постійного проживання на час смерті спадкодавця, визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно-задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 599, на час відкриття спадщини, а саме, по ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно за законом - будинок АДРЕСА_1 з господарчими спорудами, що належав на праві власності ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 599, в порядку спадкування за законом.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: О. С. Янжула