ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/2922/18 Головуючий суддя І інстанції Гуменний З. І.
Провадження № 22-ц/818/1652/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Яцини В.Б. та судді колегії Бурлака І.В. від розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 січня 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Гуменного З.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень,

в с т а н о в и в :

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 14 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 14 січня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди було змінено в частині мотивів відмови у позові. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення та постанову суду залишено без змін.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 28 грудня 2020 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2020 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) - Яцини В.Б., суддів колегії - Бурлака І.В., Тичкова О.Ю.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року справу призначено до розгляду на 03 лютого 2021 року.

На адресу Харківського апеляційного суду поштою 13.01.2021 надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід суддів Яцини В.Б., Бурлака І.В.

Вказав, що у нього виникли сумніви у безсторонності суддів з огляду на передбачену ч. 3 ст. 37 ЦПК України заборону повторної участі судді у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, а також - у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Внаслідок цього відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦПК України такі судді підлягають відводу (самовідводу).

Зазначив, що судді Яцина В.Б. та Бурлака І.В., як вбачається з рішення колегії суддів апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2013 року, у апеляційному порядку розглянули цивільну справу № 2036/2-984/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права та позовом Чугуївської міської ради Харківської області до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та рішенням від 08 липня 2013 року задовольнили скаргу ОСОБА_2 , рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 квітня 2013 року скасували і у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради - відмовили.

Згадане рішення апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2013 року у справі № 2036/2-984/2011 за касаційною скаргою ОСОБА_1 постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2013 року було частково скасовано.

Також ОСОБА_1 вказав на те, що він звертався стосовно суддів Буралака І.В. та Яцини В.Б. до ВККСУ із скаргою про притягнення до дисциплінарної відповідальності за ухвалення такого рішення і вважає, що лише внаслідок спливу передбаченого ст. 87 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» річного строку ВККСУ відмовило у притягненні суддів до дисциплінарної відповідальності.

Зазначив, що справа, яка наразі перебуває у провадженні колегії суддів за участю суддів Яцини В.Б. і Бурлака І.В. є пов`язаною зі згаданою справою, в якій касаційним судом було скасовано рішення апеляційного суду за участю цих суддів.

Припускає, що за таких обставин судді Бурлака І.В. та Яцина В.Б. наразі можуть бути необ`єктивні та упереджені при розгляді цієї справи.

При цьому заявник також послався на релевантну практику ЄСПЛ.

Обговоривши доводи заяви про відвід, колегія суддів не вбачає законних підстав для її задоволення.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У статті 37 ЦПК України вказано про недопустимість повторної участі судді в розгляді справи:

1. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

2. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

3. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

4. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

5. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

6. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Європейський суд з прав людини в контексті дослідження аналогічного питання вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (справа «Білуха проти України», заява N 33949/02, § 49 - 53, від 9 листопада 2006 року).

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року (схвалені резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 N 006/23) передбачено, що чесність та непідкупність є необхідними умовами для належного виконання суддею своїх обов`язків. Суддя демонструє поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача. Спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів. Недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це відкрито для суспільства (п.п. 3.1-3.2).

Забезпечення рівного ставлення до всіх сторін судового засідання має першочергове значення для належного виконання суддею своїх обов`язків.

При виконанні своїх судових обов`язків суддя не повинен словами чи поведінкою демонструвати прихильність чи упередженість до будь-якої особи чи групи осіб, керуючись причинами, що не стосуються справи (п. 5.2).

Кодекс суддівської етики наголошує, що неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

За змістом пункту 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Мінімально необхідних для цього обґрунтованих припущень для таких сумнівів колегією суддів у даному випадку не встановлено.

З огляду на необхідність забезпечити неупереджений та об`єктивний розгляд цієї справи судді Яцина В.Б. та Бурлака І.В. з огляду на етичні норми доброчесності суддів заявили про самовідвід, посилаючись на те, що справа, яка наразі розглядається судом апеляційної інстанції є пов`язаною зі згаданою справою, при розгляді якої касаційним судом було скасовано рішення апеляційного суду, ухвалене у складі колегії суддів за їх участі, що може викликати у стороннього неупередженого спостерігача сумніви щодо відсутності у них вже сформованої правової позиції у справі, яка наразі розглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З огляду на вищевказані норми цивільного процесуального права та практику ЄСПЛ, етичні норми доброчесності судді, заради збереження у стороннього неупередженого спостерігача віри у національне правосуддя слід задовольнити заяви суддів Бурлаки І.В. та Яцини В.Б. про самовідвід, з передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України

Відповідно до ч. 5 ст. 39 ЦПК України заявлений з тих же підстав відвід залишається судом без розгляду.

Оскільки заява про самовідвід суддів підлягає задоволенню, за змістом вказаної норми ч. 5 ст. 39 ЦПК України відсутні підстави для розгляду з цих же підстав заяви ОСОБА_1 про їх відвід і тому суд апеляційної інстанції залишає таку заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України для визначення судді-доповідача та іншого складу колегії суддів для розгляду цієї справи необхідно провести її повторний автоматизований розподіл.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Заяви суддів Яцини Віктора Борисовича та Бурлака Ірини Василівни про самовідвід - задовольнити

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Яцини В.Б. та Бурлака І.В. - залишити без розгляду.

Справу передати на повторний автоматизований розподіл для визначення судді-доповідача та іншого складу колегії суддів у передбаченому ст. 33 ЦПК України порядку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 січня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.Ю.Тичкова.