Справа № 2-5378/10
Провадження № 4-с/487/28/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., секретаря судового засідання Тітова А.О., представника законного представника ОСОБА_1 , стягувача ОСОБА_2 , представника стягувача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанови державного виконавця про арешт майна та коштів боржника від 03.12.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 року законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. від 03.12.2020 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_4 ; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. від 03.12.2020 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, що належить ОСОБА_4 ..

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 03.12.2020 року державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. були винесені постанови про накладення арешту на все майно та на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів ОСОБА_4 .. Проте, зазначені постанови скаржник вважає неправомірними, такими, що порушують права її доньки ОСОБА_4 , оскільки, відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Так, ОСОБА_4 було отримано у спадщину після смерті батька житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , а також нежитловий об`єкт, розташований в АДРЕСА_2 . Крім цього, на зазначене майно вже звернено стягнення в рахунок погашення боргу за кредитними договорами спадкодавця. Тому, погашення заборгованості стягувачів за рахунок іншого майна боржника ОСОБА_4 , ніж те, що було отримано нею у спадщину, призведе до значного перевищення меж відповідальності останньої. Враховуючи зазначене, законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернулася до суду із даною скаргою.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року скаргу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала, просила про їх задоволення.

Представник Завосдького відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що державний виконавець, приймаючи рішення про арешт коштів та майна боржника, діяв виключно в межах своєї компетенції та відповідно до закону. Крім того, зазначив, що в ухвалі суду про заміну боржника у виконавчому провадженні на ОСОБА_4 не вказано, що сума стягнення обмежується вартістю одержаного у спадщину майна та не визначено будь-якого особливого порядку виконання рішення.

Стягувач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги на тій підставі, що боржником рішення суду про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не виконані, а отже, підстави для скасування постанов державного виконавця відсутні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, матеріали цивільних справ №2-5378/10, №2-5379/10, оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2010 року по справі №2-5378/2010 з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість у сумі 382749,28 грн. та витрати у сумі 171 грн.. 11.02.2011 року по зазначеній справі було видано виконавчий лист.

20.12.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по справі №2-5379/2010 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу та збитків за договором позики, за яким з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі 112984,62 грн., а також судові витрати у розмірі 171 грн..

11.02.2011 року по зазначеним справам було видано виконавчі листи.

Відповідно до постанов від 23.04.2018 року, виданої старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Миколаївській обл. Квашенком С.С., виконавчі провадження №24458984 та №24459295 за виконавчими листами №2-5378/2010, №2-5379/2010, виданими 11.02.2011 року, закінчені у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_7 16.12.2016 року.

Ухвалами суду від 27.03.2019 року замінено боржника у згаданих виконавчих листах з ОСОБА_7 на його спадкоємця неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_5 як законний представник.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2020 року, державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. було відкрито виконавчі провадження №63084698 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість у сумі 382749,28 грн. та №63084869 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованості у сумі 113155,62 грн..

Постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.12.2020 року вищезазначені виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження №63817244.

Крім того, постановами державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.12.2020 року з метою забезпечення реального виконання рішень суду у зведеному виконавчому провадженні №63817244 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 , а також на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи №24/2017, заведеної 12.05.2017 року ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_7 прийняла всю спадщину за законом та за заповітом: житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (реєстраційний № НОМЕР_1 ) та нежитловий об`єкт, розташований в АДРЕСА_2 (реєстраційний №22133686).

Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами тієї особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду від 05.02.2020 року у справі №564/721/16-ц.

Отже, даючи правову оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що спадкоємець задовольняє вимоги кредитора лише в межах обсягу отриманого у спадщину майна, суд приходить до переконання, що державним виконавцем було неправомірно винесено постанови про накладення арешту на усе майно та грошові кошти боржника, до яких фактично може відноситися і майно не отримане у спадок, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу законного представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 - задовольнити.

Постанову державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. від 03.12.2020 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_4 - скасувати.

Постанову державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курас Ю.В. від 03.12.2020 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, що належить ОСОБА_4 - скасувати.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя І.В.Боброва