Справа № 191/3901/20
Провадження № 2/191/1373/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гречко Ю.В. при секретарі Силкіній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Славгородська селищна рада Синельниківського району, про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Славгородська селищна рада Синельниківського району, про визнання права власності на житловий будинок, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2003 року, за домовленістю та дозволу власника житлового будинку, ОСОБА_3 , стала проживати разом з нею у її житловому будинку (який належав на праві приватної власності покійній ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному житловому будинку вона проживає разом із сім`єю і на теперішніх час. Так склалося, що ще за життя ОСОБА_3 хотіла щоб її будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , дісталися саме їй та її родині. Оскільки, вона наглядала за будинком, здійснювала поточні ремонти допомагала по господарству самій ОСОБА_4 , то остання неодноразово пропонувала їй придбати у неї житловий будинок. Після останньої пропозиції ОСОБА_4 придбати у нею будинок, вона погодилася і 25 грудня 2003 року уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, що підтверджується відповідною розпискою про передачу коштів продавцю за будинок. Не дивлячись на це, що вона фактично придбала у ОСОБА_4 її житловий будинок та господарські будівлі остання продовжувала проживати разом з нею аж до самої смерті. Таким чином, починаючи з грудня 2003 року вона - ОСОБА_1 , будучи фактично власником будинку, що раніше належав ОСОБА_4 стала законно, добросовісно володіти житловим будинком господарськими будівлями та спорудами які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Так, відповідно до довідки виданої 06.05.2021 року Гірківським старостинським округом, Синельниківського району. Дніпропетровської області. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно з 2003 року і по теперішній час. Вона фактично володіє (проживає, наглядає, сплачує комунальні послуги, здійснює ремонтні роботи) житловим будинком в цілому, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 власник житлового будинку ОСОБА_4 померла, яка при житті склала заповіт на ім`я її сина ОСОБА_2 (відповідача по справі). Сам Відповідач ОСОБА_2 будь яких претензій щодо спадщини матері не має і не заперечує щоб вона набула права власності на будинок в якому вона проживає уже тривалий час за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідну заяву Відповідач ОСОБА_2 надав до Синельниківського міськрайонного суду. В свою чергу вона, як добросовісна людина, не дивлячись на те, що вже фактично придбала цей будинок, добровільно виходячи з принципів порядності надала певну компенсацію Відповідачу ОСОБА_2 , не дивлячись на те, що останній взагалі не претендує на цей житловий будинок. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Славгородська селищна рада не заперечує щодо визнання за нею прав власності на житловий будинок господарські будівлі та споруди які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Їх родина, а саме вона, п`ятеро дітей та чоловік (учасник АТО) проживають у вищезазначеному будинку який вона придбала у ОСОБА_3 з 2003 року. На даний час зазначений об`єкт нерухомості немає зареєстрованого власника. Згідно технічного паспорту виданого Комунальним підприємство «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 07.12.2020 року, житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 .

Просить визнати чинним укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , від 25 грудня 2003 року (згідно письмової розписки) та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач до початку відкритого судового засідання надала суду заяву якою просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач до початку відкритого судового засідання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа надала заяву якою просить розглянути справу за їх відсутності та не заперечують проти їх задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розписки від 25 грудня 2003 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гроші в сумі 5000 грн. за житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та підтвердила факт продажу ОСОБА_7 свого будинку.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16 жовтня 2015 року підтверджується факт зміни прізвища ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Згідно довідки Гірківського старостинського округу виконавчого комітету Славгородської селищної ради від 06 травня 2021 року № 158/02-17, ОСОБА_1 проживала без реєстрації в будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 з 2003 року.

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27 січня 2007 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заявою від 30 травня 2007 року ОСОБА_2 приймає спадщину після смерті його матері ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 07 березня 1989 року, виданого, ОСОБА_10 належить житловий будинок в АДРЕСА_2 , що також підтверджується довідкою КП «Синельниківське МБТІ» від 10 грудня 2020 року № 1227.

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03 квітня 1993 року підтверджується факт зміни прізвища ОСОБА_6 з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ».

Відповідно розписки ОСОБА_2 , хату по АДРЕСА_2 , передано ОСОБА_1 на її користь, претензій не має.

Отже, вищезазначений договір купівлі-продажу житлового будинку був укладені між позивачем та ОСОБА_6 під час дії Цивільного кодексу України 1963 року.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений та фактично виконаний сторонами 25 грудня 2003 року. Після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у зв`язку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року.

Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним.

Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був укладений та виконаний, ОСОБА_6 отримала обумовлену грошову суму та передала позивачеві правовстановлюючі документи на будинок, однак укласти договір в нотаріальному порядку ухилилися та, згодом, померла, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним.

Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47, 227 ЦК України 1963 року, ч.3 ст.267, ч.4 ст.267, ст.1277, п.п.4, 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2004 року, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_13 до ОСОБА_14 про визнання права приватної власності на житловий будинок - задовольнити у повному обсязі.

Визнати, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 , від 25 грудня 2003 року, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Гречко