Справа № 206/1872/21
Провадження № 2/206/801/21
У Х В А Л А

26 травня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Кушнірчука Р.О., при секретареві Ільїній І.М., розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

17 травня 2021 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення вищевказаного позову шляхом зупинення будь-яких стягнень за виконавчим провадженням ВП № 63998334, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківна від 30.11.2020, зареєстрованого в реєстрі за №1901 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 27851,59 грн. В обґрунтування заяви зазначено, що ним подано до суду відповідний позов про визнання виконавчого напису нотаріуса за яким проводиться стягнення таким, що не підлягає виконанню. Однак, за вказаним виконавчим написом на час подачі позову приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. 15.12.2020 відкрито виконавче провадження ВП №63908334 про стягнення з нього заборгованості за яким вже частково здійснено примусове виконання, а також частково стягнуто з нього витрати на проведення виконавчих дій та основну винагороду приватного виконавця. На підставі викладеного, вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У зв`язку з перебуванням судді Кушнірчука Р.О. на навчанні у період з 17.05.2021 по 21.05.2021 включно, вказану заяву було передано судді 24 травня 2021 року.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на фактичні обставини справи, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів.

Згідно роз`яснень даних в п.4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним вище нормам, ОСОБА_1 належним чином не обґрунтував вимоги щодо необхідності забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, при цьому не навів переконливих обставин того, що не вжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, або ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних його прав, за захистом яких він звернувся до суду.

За змістом ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. від 17 грудня 2020 року ВП № 63908334 звернуто стягнення на доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого напису № 1901, виданого 30.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 27851,59 гривень.

При цьому, предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання вказаного виконавчого напису № 1901 від 30.11.2020 таким, що не підлягає виконанню.

Отже, фактично заходи забезпечення позову та позовні вимоги ОСОБА_1 тотожні за змістом, оскільки мають на меті зупинення стягнення в межах виконавчого провадження.

Суд також звертає увагу на той факт, що виконавче провадження на момент звернення до суду із позовною заявою та заявою про забезпечення позову є триваючим, виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено 30 листопада 2020 року, постанову про звернення стягнення на майно боржника винесено 17 грудня 2020 року, отже в рамках вказаного виконавчого провадження вже відбувається утримання частини доходів позивача, що не заперечується самим заявником ОСОБА_1 .

При цьому, суду не надано відомостей про актуальний стан вказаного виконавчого провадження (завершення/закриття провадження тощо), що позбавляє суд можливості визначити актуальність та ефективність вжиття обраних заявником заходів забезпечення позову.

Крім того, ОСОБА_1 , у разі задоволення його позовних вимог, не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідним позовом про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів.

Також, суд звертає увагу, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову може відбуватись на будь-якій стадії судового процесу, а отже заявник не позбавлений можливості в подальшому повторно звернутися до суду з вмотивованою та обґрунтованою заявою про забезпечення позову.

Зважаючи на викладені обставини та приймаючи до уваги, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149 - 154, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя : Кушнірчук Р.О.