05.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/94/20
Єдиний унікальний номер 205/94/20
Провадження № 2/205/1119/21
УХВАЛА

05 квітня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2020 року з Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом ДПП НП України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року справу було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду.

Позивач у своєму позові, відповіді на відзив посилався на те, що відповідача ОСОБА_1 наказом ДПП від 21 січня 2016 року було призначено на посаду інспектора УПП у м. Дніпрі ДПП, яке наказом № 1265 від 08 грудня 2017 року було перейменовано на УПП у Дніпропетровській області. 19 листопада 2018 року екіпаж 0412 у складі лейтенанта поліції ОСОБА_1 і лейтенанта поліції ОСОБА_2 заступив на денне чергування на службовому автомобілі Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 . 19 листопада 2018 року близько 11 години 23 хвилин відповідач ОСОБА_1 , керуючи службовим автомобілем Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 , біля буд. 1-д по пр. Івана Мазепи у м. Дніпрі, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, допустивши зіткнення з транспортним засобом Шевроле, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, розмір матеріальних збитків, згідно з висновком експертного дослідження № 22/12.2/14 від 14 серпня 2019 року, становить 28 999 гривень 83 коп. За фактом ДТП відносно відповідача ОСОБА_1 було складено протокол ст. 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого правопорушення. На час виникнення правовідносин між сторонами, такого виду як матеріальна відповідальність не існувала, оскільки закон набрав чинності після того, як сталася дорожньо-транспортна пригода, тому матеріальна відповідальність до відповідача не може бути застосована і відповідач має нести цивільно-правову відповідальність за завдані збитки. ОСОБА_1 є посадовою особою органу поліції, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 132 КЗпП України. Статтею 130 КЗпП України, на яку посилається відповідач, встановлено наявність матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов`язків. Крім того, вперше з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди Департамент звернувся 12 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку, яку було повернуто у зв`язку із не усуненням недоліків. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 28 999 гривень 83 коп., а також судовий збір. Представник позивача у своїй заяві позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився. Надав до суду відзив, в якому зазначив, що позивач посилається у позові на норми ЦК України при тому, що він виконував службове завдання на службовому автомобілі, тому мають бути застосовані норми КЗпП України, а відповідно до положень трудового законодавства, позивачем пропущено строк позовної давності, тому, що дорожньо-транспортна пригода сталася 19 листопада 2018 року, з позовом позивач звернувся лише 09 січня 2020 року. Договір про повну матеріальну відповідальність між ним і позивачем не укладався, тому повної матеріальної відповідальності він перед позивачем не має. Зазначає, що огляд пошкоджень автомобіля проводився 14 серпня 2019 року, а дорожньо-транспортна пригода сталася 19 листопада 2018 року, тобто зі спливом значного проміжку часу, і висновок експертного дослідження не містить відомостей, де до цього часу перебував пошкоджений автомобіль. Просив у відзиві відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд доходить висновку, що провадження по даній цивільній справі слід закрити за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу № 9 о/с від 16 січня 2016 року по особовому складу сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Дніпропетровську (а.с. 6).

Наказом № 1265 від 08 грудня 2017 року УПП в м. Дніпрі було перейменовано на УПП в Дніпропетровській області.

Згідно з розстановкою сил та засобів 4 батальйону УПП у м. Дніпрі ДПП з 08 години 00 хвилин 19 листопада 2018 року до 20 години 00 хвилин 19 листопада 2018 року відповідач, лейтенант поліції ОСОБА_1 , заступив на денне чергування (а.с. 7-7 оберт).

19 листопада 2018 року о 15 годині 00 хвилин в районі буд. 1-д по пр. Івана Мазепи у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шевроле, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , і автомобіля Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП (а.с. 8).

Право власності на автомобіль Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 , зареєстровано за Департаментом патрульної поліції (а.с. 9).

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба визначається як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу проходження ОСОБА_1 публічної служби, під час якої, у результаті неналежного виконання останнім своїх службових обов`язків, завдано матеріальну шкоду державі в особі ДПП НП України шляхом пошкодження транспортного засобу марки Тойота Пріус, держномер НОМЕР_1 , в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням № 243/95-ВР. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Дія цього положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати (пункти 1, 2 Положення № 243/95-ВР).

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною першою ст. 59 ЗУ «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що служба у ДПП є публічною службою.

Таким чином, відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, завдав шкоду державі в особі ДПП НП України шляхом пошкодження майна у період здійснення ним повноважень, пов`язаних із виконанням його службових обов`язків.

За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах в справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18) від 23 січня 2019 року та в справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) від 13 лютого 2019 року.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, провадження у даній цивільній справі підлягає закриттю, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження публічної служби, є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: