Справа № 165/698/20
Провадження № 2/165/38/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та заповітом,

встановив:

10 березня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та заповітом.

Свій позов обгрунтовують тим, що їх батьки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в 1962 році за спільні кошти збудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_5 і його спадщину прийняли дочка ОСОБА_1 (за заповітом ОСОБА_5 ) та дружина ОСОБА_6 (за законом), оскільки вона будучи непрацездатною за віком, отримала право на обов`язкову частку у спадщині. Відтак ОСОБА_1 успадкувала 3/4 частки майна належного ОСОБА_5 , а дружина ОСОБА_6 1/4 частину майна. Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина на належну їй 5/8 частину житлового будинку. За життя ОСОБА_6 заповіла все своє майно в рівних частинах своїм дітям: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Задля оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до Нововолинської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а спадкоємець ОСОБА_7 відмовився від своєї частки в користь сестри ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 , будучи непрацездатною особою за віком та отримавши право на обов`язкову частку, також звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом. Зазначають, що із-за відсутності правовстановлюючих документів, у видачі їм свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, а тому питання щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , може бути вирішено лише в судовому порядку. Просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 87/192 частки в будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом та за законом, а за позивачем ОСОБА_2 право власності на 70/192 частки нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом. Судові витрати просили покласти на позивачів.

29 травня 2020 року ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов. У своєму позові зазначила, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , будучи спадкоємцем за заповітом, вона у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а тому їй належить 35/192 частки будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . У неї, як і у позивачів за первісним позовом, відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а тому просить суд визнати за нею право власності на 35/192 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивачі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не з`явилися, подали до суду письмові заяви, в якій просили суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити в повному обсязі, а також визнали зустрічний позов ОСОБА_3 (а.с.178). В заявах від 06 січня 2020 року та 10 листопада 2020 року, у зв`язку з визнанням позову відповідачем ОСОБА_3 , просили суд вирішити питання про повернення їм з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору та також повернення ОСОБА_3 50 відсотків сплаченого судового збору, у зв`язку з визнанням зустрічного позову (а.с. 178, 184-185). Крім того, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заявили вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 понесені ними судові витрати у справі, що складаються з витрат на правничу допомогу адвоката та витрат на проведення судової експертизи у справі (а.с.163).

У судове засідання відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 не з`явилися, подали до суду письмову заяву в якій первісний позов визнали повністю, підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом та просили їх задоволити в повному обсязі. Судові витрати у справі просили стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 (а.с. 183, 188).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи, а саме: копії будинкової книги (а.с.16-19), копії технічного паспорта на домоволодіння (а.с.20-24), копії витягу з робочого проекту на газифікацію будинку (а.с.25-29), копії архівного витягу з протоколу виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 08 червня 1959 року №10 про виділ земельної ділянки під забудову індивідуальних власних будинків (а.с.32) встановлено, що в 1962 році подружжя ОСОБА_9 збудували будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , однак за життя спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своє право власності на нерухоме майно не оформили.

За даними КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилась (а.с.31).

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.4) спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .За життя, останній склав заповіт в користь своєї дочки ОСОБА_1 (а.с.12). Родинні стосунки ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_5 підтверджуються долученими до матеріалів справи: копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва укладення шлюбу (а.с.7-9).

З 29 квітня 1953 року ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.6), відтак, після смерті спадкодавця ОСОБА_5 належна йому 1/2 частка в нерухомому майні була розподілена наступним чином. Позивачу ОСОБА_1 стало належати 3/4 частки, ОСОБА_6 , як непрацездатній вдові, яка проживала зі спадкодавцем на день його смерті і відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вступила у володіння спадковим майном 1/4 частки.

ОСОБА_6 заповіла все належне їй майно (5/8 частки житлового будинку) в рівних частинах своїм дітям: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.13)

Згідно копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_6 (а.с. 74-118) позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернулися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявами про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно.

Спадкоємець ОСОБА_7 подав до Нововолинської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини в користь своєї сестри ОСОБА_2 (а.с. 115).

Позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем першої черги, також подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , як така, що має право на обов`язкову частку у спадковому майні, оскільки на момент смерті спадкодавця була непрацездатною особою за віком (а.с.79).

З підстав відсутності у спадкоємців правовстановлюючих документів на спадкове майно нотаріусом було відмовлено позивачам як за первісним позовом у видачі свідоцтва про право власності на спірне майно (а.с. 75 ).

Як зазначено в ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з тим, що позивачі за зустрічним та первісним позовами позбавлені можливості будь-яким іншим чином оформити свої спадкові права на нерухоме майно, розмір часток в майні сторін не оспорюється, їх позови було визнано, а у суді встановлено підставність набуття спадкодавцями права власності на визначені ними частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне первісний та зустрічний позови задоволити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд бере до уваги те, що первісний та зустрічний позови були визнані відповідачами до розгляду справи по суті, а тому вимоги про повернення позивачам як за первісним так і за зустрічним позовами з Державного бюджету України судового збору в розмірі 50 відсотків, що підтверджується документально (а.с.3, 63, 164), підлягають задоволенню.

Суд враховує також те, що з відповідача ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню бульша сума судового збору, а тому, суд зобов`язує останню сплатити в користь позивачів за первісним позовом різницю цих сум. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч.10 ст.141 ЦПК України). Відтак з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 543,18 грн. (753,38 - 210,20) судового збору, а в користь ОСОБА_2 395,97 грн. (606,17 -210,20) судового збору.

Також, суд вважає підставними та задоволює вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_3 саме в користь ОСОБА_1 4500 грн. понесених витрат за проведеною у справі судовою експертизою, оскільки такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами у справі і були понесені позивачем ОСОБА_1 (а.с.168).

Однак, вимоги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу адвоката, суд вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Такого висновку суд дійшов з огляду на наступне.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Правничу допомогу позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надала адвокат Дмитрук В.П., яка діяла на підставі договору від 12 лютого 2020 року (а.с.42).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу на стадії судового розгляду позивачами було долучено: квитанції про оплату ОСОБА_1 гонорару на суму 2000 грн. та 300 грн. (а.с.169, 173), детальний опис наданих адвокатом послуг позивачу ОСОБА_1 (а.с.170, 174), квитанції про оплату ОСОБА_2 гонорару на суму 2000 грн. та 300 грн. (а.с.171, 175), детальний опис наданих адвокатом послуг позивачу ОСОБА_2 (а.с.172, 176), ордер на надання правової допомоги (а.с.177).

При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 134 ЦП України, де зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У даному випадку, до позову не було долучено попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивачі понесли чи очікували понести у зв`язку із розглядом справи. Більше того, і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 обумовили в позовних вимогах (в першій редакції), що судові витрати слід залишити за ними.

З огляду на встановлені обставини, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 (за первісним позовом) в користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, а тому відмовляє в цій частині вимог позивачів за первісним позовом.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ч.4 ст.206, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, ст.392, ст.1223, ст.1226, ст.1268, ст.1270 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Первісний позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 87/192 (вісімдесят сім сто дев`яносто других) частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та за законом після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 70/192 (сімдесят сто дев`яносто других) частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. понесених останньою витрат за проведеною у справі судовою інженерно-технічною експертизою та 543 (п`ятсот сорок три) грн. 18 коп. сплаченого останньою судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 17 коп. сплаченого останньою судового збору.

Зустрічний позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) право власності на 35/192 (тридцять п`ять сто дев`яносто других) частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути з Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 753 (сімсот п`ятдесят три) грн. 38 коп. сплаченого судового збору.

Повернути з Державного бюджету України позивачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) 606 (шістсот шість) грн. 17 коп. сплаченого судового збору.

Повернути з Державного бюджету України позивачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Нововолинський міський суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк