справа № 369/2079/16-ц головуючий у суді І інстанції Усатов Д.Д.
провадження № 22-ц/824/5716/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Нежури В.А.,

з участю секретаря Мариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування, виділ нерухомого майна та встановлення сервітуту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Києво-Святошинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування, поділ нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2004 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 почали вести спільне господарство та фактично проживати однією сім`єю у садибному будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування, і на той момент складався із одного поверху. Будинок й прибудова підлягали капітальному ремонту, що підтверджується характеристикою до технічного паспорту, виданиою КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 14 листопада 2014 року, у якому зазначений рік будівництва - 1960 рік. 25 січня 2005 року відділом реєстрації шлюбу виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано їх шлюб, актовий запис № 27.

У жовтні 2005 року спільними зусиллями та на спільно заощаджені кошти, подружжя починає будівництво другого поверху садибного будинку, що закінчилось навесні 2008 року. Паралельно почав відбуватися капітальний ремонт першого поверху, а саме - замінено крівлю даху будинку та прибудови (2006 рік), проведено утеплення стін будинку та зміцнення фундаменту, заміна ганку, евроремонт кімнат: стін, стелі і підлоги, придбана нова кухня та меблі для всіх кімнат, а дочці ОСОБА_2 придбано спеціальне ліжко та ортопедичний матрац.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями ОСОБА_3 є: ОСОБА_1 (чоловік, що проживав разом із нею до смерті) та ОСОБА_2 (дочка ОСОБА_3 ). ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 , відмовилась від своєї частки на користь ОСОБА_2 .

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся із позовом, посилаючись на неможливість сумісного проживання з ОСОБА_2 , просив поділити будинок наступним чином: визнати за ним право власності на об`єкт самочинного будівництва - окремий другий поверх повністю, взамін на відмову від прав на умовні частки у першому поверсі. Окрім цього просив визнати право власності на 1/3 погреба, надати право сервітуту на сіни для проходу до погребу, та ще раз закріпити за ним право власності на автомобіль. Ця позовна заява була повернута судом через брак доказових документів від нотаріальної контори.

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся із такими самими вимогами та проханням визнати 1/3 частки земельної ділянки, на котрій розташований будинок. Суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову. ОСОБА_1 восени 2015 року звернувся до відповідних адміністративних органів та зареєстрував за собою право власності на 1/3 земельної ділянки отримавши відповідні правовстановлюючі документи. У подальшому у грудні 2015 року ОСОБА_1 подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації - усього житлового будинку, із подальшою реєстрацією її у органах архітектурно-будівельного контролю. З огляду на те, що через неприязні стосунки сторони у справі не мають можливості вести спільне господарство та ефективно користуватись умовними частками у спільному майні, позивач вважав за доцільне поділити садибний житловий будинок у двоквартирний.

Перша квартира має складатись із приміщень, що входять до першого поверху будівлі - кімнат 1-2, 1-3, 1-4 (загальною площею 21,9 м2, 12,6 м2, 21 м2 відповідно), кухні 1-5 (загальною площею 7,9 м2), туалету 1-6 (загальною площею 2,0 м2), коридорів 1-1 та 1-8 (загальною площею 4,5 м2 та 4,4 м2 відповідно), веранда 1-9 (загальною площею 7,7 м2) та котельня 1-7 (загальною площею 4,1 м2). Друга квартира має складатись із приміщень, що входять до другого поверху будівлі - кімнат 2-4, 2-5 (загальною площею 22,5 м2 та 14,9 м2 відповідно), кухні 2-3 (загальною площею 11,9 м2), санвузлу 2-2 (загальною площею 4,6 м2) та коридору 2-1 (загальною площею 3 м2).

Вважав за доцільне виділення позивачу другої квартири, що виділяється (вартістю 277 162 грн. - сума вартості приміщень, які до неї мають входити), гаражу (вартістю 63 774 грн. - оскільки позивач має у власності автомобіль Renault Logan, який зберігається у цьому гаражі, добудованому згідно закону) та 1/3 частини погребу вартість відповідної частини - 2 254 грн.). Загальна вартість виділених за цією пропозицією об`єктів майна складає 343 190 грн. Позивачу умовно належить майна на суму 337 941,67 грн. Різницю в ідеальних частках - 5 248,33 грн., яку належить сплатити позивачу.

Позивачем разом із ОСОБА_3 у період 2011-2013 за власні кошти було придбано відповідачу кухню (6 100 грн. = 762 доларів США на дату покупки 30 листопада 2011 року), меблів (12 000 грн. = 1 500 доларів США на дату покупки 02 серпня 2012 року), ліжко та спецматрас (7 120 грн. = 890 доларів США на дату покупки), проведено капітальний ремонт першого поверху (35 858 грн. = 4 482 доларів США на дату будівництва); загалом - 61 078 грн. (приблизно 7 634 доларів США на час покупки/будівництва). Тому позивач вважав, різниця у 5 248,33 грн. повністю компенсується, приймаючи до уваги, що усі ці речі і блага переходять до відповідача у користування, оскільки розташовані на першому поверсі.

Позивач, відмовляючись від своєї частки першого поверху садибного будинку та прибудови до нього, фактично унеможливлює своє право користування 1/3 погребу - для доступу у нього необхідно ввійти у сіни прибудови (оскільки лаз до погребу розташований саме у сінах).

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

1) визнати спільною сумісною власністю подружжя:

другий поверх, позначеного літерою «А1» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 56,9 м2, житловою площею 37,4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається із приміщень, що входять до того поверху будинку - кімнат 2-4, 2-5 кухні 2-3, санвузлу 2-2 та коридору 2-1.;

гараж, збудований в шлюбі в 2008 році, позначений літерою на «Б» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

автомобіль Renault Logan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

2) визнати за ОСОБА_1 право власності на:

Ѕ частину другого поверху будинку 2008 року будівництва позначеного літерою «А1» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14 листопада 2014 року, садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається із приміщень, що входять до другого поверху будинку - кімнат 2-4, 2-5, кухні 2-3, санвузлу 2-2 та коридору 2-1 на підставі права власності на частку в праві спільної власності подружжя;

Ѕ гаражу, збудованого в шлюбі в 2008 році позначеного літерою «Б» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, на підставі права власності на частку в праві спільної власності подружжя;

Ѕ автомобіля Renault Logan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі права власності на частку в права спільної власності подружжя;

3) визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на:

1/3 першого поверху будинку 1960 року будівництва, позначеного літерою «А» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 86,1 м2, житловою площею 55,5 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається із приміщень, що входять до першого поверху будинку - коридору 1-1, кімнат 1-2, 1-3, 1-4, кухні 1-5, туалет 1-6, котельні 1-7, коридору 1-8 веранди 1-9 у тому числі погребу «під літ а» на технічному плані;

1/6 другого поверху будинку 2008 року будівництва позначеного літерою «А1» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 56,9 м2 житловою площею 37,4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається із приміщень, що входять до другого поверху будинку - кімнат 2-4, 2-5, кухні 2-3, санвузлу 2-2 та коридору 2-1;

1/6 гаражу загальною площею 27,8 м2, збудованого в шлюбі в 2008 році позначеного літерою «Б» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

1/6 автомобілю Renault Logan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

4) поділити садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , на двоквартирний;

5) визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, загальною площею 56,9 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається із приміщень, що входять до другого поверху будинку позначеного літерою «А1» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок: кімнат 2-4, 2-5, кухні 2-3, санвузлу 2-2 та коридору 2-1 у порядку виділу частки із спільної часткової власності та наданням поштової адреси; на гараж, загальною площею 27,7 м2 позначений літерою «Б» на технічному плані у порядку виділу частки із спільної часткової власності;

6) припинити право спільної часткової власності на:

Ѕ частини другого поверху будівлі, позначеного літерою «А1» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, загальною площею 56,9 м2, житловою площею 37,4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , що складається із приміщень, що входять до другого поверху будинку - кімнат 2-4, 2-5, кухні 2-3, санвузлу 2-2 та коридору 2-1;

Ѕ гаражу 2008 року реконструкції позначеного літерою «Б» на технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

визнати право власності на автомобіль Renault Logan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за ОСОБА_1 у порядку виділу частки із спільної часткової власності. Право спільної часткової власності на зазначений автомобіль - припинити;

стягнути з ОСОБА_2 у рахунок компенсації відхилення від ідеальних часток при поділі майна 153 219 грн. на користь ОСОБА_1 ..

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Києво-Святошинська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що 25 січня 2005 року між її матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації шлюбу виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 27.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати ОСОБА_3 померла у віці 57 років.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме право на:

земельну ділянку, площею 0,0594 га, кадастровий № :01:042:0035, розташовану по АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 на праві власності згідно договору дарування від 09 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Стратілат П. І., ,зареєстровано в реєстрі № 1286 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2286200, виданого 24 березня 2005 року Києво-Святошинським райвідділом земельних ресурсів, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 04, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарський будівель;

житловий будинок, житлова площа 55,5 кв. м, загальна корисна площа 86,1 кв. м, розташований на земельній ділянці, площею 0,0594 га, кадастровий № :01:042:0035, по АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_3 згідно договору дарування від 09 червня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Стратілат П. І., зареєстрований в реєстрі за № 1288, право власності на ОСОБА_3 зареєстровано 30 червня 2004 року Києво-Святошинським районним бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 5656444;

автомобіль марки Renault Logan, колір сірий, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 , придбаний за спільні кошти подружжя у шлюбі.

Заповіт ОСОБА_3 не складався. У першу чергу право на спадкування за законом мають: ОСОБА_4 - мати спадкодавця, ОСОБА_2 - дочка спадкодавця та ОСОБА_1 - чоловік ОСОБА_3 .

Правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті матері в будинку позивачка за зустрічним позовом не знайшла, а тому не змогла надати до нотаріальної контори. ОСОБА_1 також не надав таких документів до нотаріальної контори.

13 квітня 2016 року державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Яхно М. Є., розглянувши документи у спадковій справі № 221/2014 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 (дві третіх) частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 (дві третіх) частки земельної ділянки, загальною площею 0,0594 га (кадастровий номер 322410300:01:042:0035), яка розташована за вищевказаною адресою: АДРЕСА_2 та свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 (дві третіх) частки легкового автомобіля марки Renault Logan, колір сірий, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває на реєстраційному обліку з 09 листопада 2011 року, які належать померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у тому числі з урахуванням 1/3 частки спадщини від якої відмовилася на користь ОСОБА_2 мати померлої - ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що нею як спадкоємцем не було надано нотаріусу право встановлювальних документів на зазначене майно, які необхідні для оформлення спадщини.

Загальна вартість спадкового майна відповідно до експертних висновків, наданих суду позивачем за становить 4 088 489 грн. (вартість житлового будинку - 3 855 575 грн.; вартість гаража становить 71 946 грн.; вартість Ѕ частки автомобіля становить 130 968 грн.). Спадкова частка ОСОБА_2 становить 2/3 частини житлового будинку, 2/3 частини гаража, 1/3 частина автомобіля, що в грошовому еквіваленті складає 2 725 659 грн. (2 590 383 грн. + 47 946 грн. + 87 312 грн.).

Згідно з експертним висновком про оцінку об`єкта нерухомого майна ОСОБА_5 від 01 листопада 2016 року, натуральна вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 становить 3 885 575 грн., тобто, належні відповідно до спадкування за законом ОСОБА_2 2/3 частини дорівнюють 2 590 383 грн..

Також ОСОБА_2 має право на 1/3 автомобіля, що становить 87 312 грн. від повної вартості.

Відповідно до оцінки вартість першого поверху становить 2 339 497 грн.

Отже, ОСОБА_2 має право на володіння 1/1 першого поверху, де вона з родиною проживає. Різниця між повною вартістю спадкового нерухомого майна ОСОБА_2 та вартістю першого поверху становить 386 162 грн. Реальна вартість гаражу становить 71 946 грн. Приблизна вартість автомобіля на цей час становить 261 935 грн. Оскільки автомобіль було придбано померлою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у шлюбі, ОСОБА_2 за спадком належить 1/6 автомобіля і з урахуванням спадкової частки 1/6, що була передана ОСОБА_2 спадкоємицею за законом ОСОБА_6 , спадкова частка ОСОБА_2 становить 1/3, у грошовому вираженні 87 312 грн. Відповідно ОСОБА_1 має у власності Ѕ автомобіля і отримує у спадок лише 1/6 автомобіля вартістю 43 656 грн.

ОСОБА_2 готова передати 1/3 автомобіля, що належить їй за спадком, у власність ОСОБА_1 , з умовою отримання у власність ОСОБА_2 1/1 гаража з урахуванням різниці вартості. Відтак 386 162 грн. - 71 946 грн. = 314 216 грн. залишку вартості власності нерухомого майна ОСОБА_2 .

Крім цього ОСОБА_2 має право на частину другого поверху вартістю 314 216 грн., що є у співвідношенні 1/5 частина другого поверху вартістю 309 216 грн.(округлено) + залишок у коштах у розмірі 14 000 грн.

Відповідно ОСОБА_1 має право на частку у розмірі 4/5 другого поверху відповідною вартістю 1 231 862 грн. Оскільки ОСОБА_1 є пенсіонером і безробітним, він не має реальної змоги сплатити ОСОБА_2 повну належну різницю вартості спадкового майна у вигляді 1/5 другого поверху і виділити на другому поверсі окреме домоволодіння. Тому доцільним буде визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 другого поверху.

Стосовно спадкового майна - земельної ділянки, площею 0,0594 га, кадастровий № :01:042:0035, розташованої по АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 на праві власності згідно договору дарування від 09 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Стратілат П. І., зареєстрованою в реєстрі № 1286 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2286200, виданого 24 березня 2005 року Києво-Святошинським райвідділом земельних ресурсів, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 04, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарський будівель, то ОСОБА_1 не заперечує щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 2/3 зазначеної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 . Згідно висновку про експертну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки становить 145 750 грн.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ Лісниченка С. В. за № 990017-43/21554/17-43 від 01 лютого 2018 року загальна вартість нерухомого спадкового майна становить 1 265 967 грн.; вартість земельної ділянки становить 231 125 грн., вартість домоволодіння по АДРЕСА_2 становить 1 069 511 грн., включаючи вартість вимощень, огорожі та побутових споруд (вартість житлового будинку - 948 449 грн.; вартість гаража становить 112 838,24 грн.). Тобто належні відповідно до спадкування за законом ОСОБА_2 2/3 частини домоволодіння в АДРЕСА_2 без врахування вартості частки земельної ділянки дорівнюють 713 007 грн.

ОСОБА_2 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки, площею 0,0594 га, кадастровий № :04:042:0035, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 на праві власності згідно договору дарування від 09 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Стратілат П. І., зареєстровано в реєстрі № 1286 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2286200, виданого 24 березня 2005 року Києво- Святошинським райвідділом земельних ресурсів, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 04, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарський будівель в порядку спадкування за законом;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки житлового будинку, загальною площею 143,0 кв. м, житловою площею 92,9 кв. м, а саме: на приміщення першого поверху літера «А»: коридор 1-1; житлова кімната 1-2; житлова кімната 1-3; житлова кімната 1-4; кухня 1-5; туалетом 1-6; котельною 1-7; коридором 1-8; веранда 1-9; на 1/5 2-го поверху літера «А1», на 11,4 кв. м житлової кімнати 2-5, гараж, площею 27,8 кв. м; що розташовані на земельній ділянці, площею 0,0594 га, по АДРЕСА_2 ;

зобов`язати ОСОБА_1 виплатити компенсацію на користь ОСОБА_2 в сумі 96 953 грн - залишкової вартості від ідеальної частки (2/3) будинковолодіння АДРЕСА_2 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку, загальною площею 143,0 кв. м, житлова 92,9 кв. м, а саме: 4/5 приміщень другого поверху літера А1, а саме: коридор 2-1; санвузол 2-2; кухню 2-3; житловою кімнатою 2-4; частину житлової кімнату 2-5;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки на автомобіль марки Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом;

залишити у приватній власності за ОСОБА_1 автомобіль марки Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням визнання права власності на гараж за ОСОБА_2 .

Рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 05 червня 2018 року позови задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 59/100 житлового будинку житлового будинку по АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту № 1(додаток № 2) висновку № 9900/17-43/21554/17-43 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виготовленого 01.02.2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відповідно до якого ОСОБА_1 виділити наступну частину приміщень: 2-1 (з підсобною площею 3 кв. м), 2-2(з підсобною площею 4,6 кв. м), 2-3(з підсобною площею площею 11,9 кв. м), 2-4(з житловою площею 22,5 кв.м), 2-5(з підсобною площею 14,9 кв.м), арифметична частка по будинку складає 59/100, вимощення І(1/2, вимощення ІІ(1/2), огорожа 1(1/2), ворота з хвірткою 2(1/2), огорожа (1/2), гараж Б, всього арифметична частка в домоволодінні складає 62/100.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 41/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до варіанту № 1 (додаток № 2) висновку № 9900/17-43/21554/17-43 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виготовленого 01.02.2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відповідно до якого ОСОБА_2 виділити наступну частину приміщень: 1-1 (з підсобною площею 4,5 кв. м), 1-2(з житловою площею 21,9 кв.м), 1-3(з житловою площею 12,6 кв. м), 1-4( з житловою площею 21 кв.м), 1-5(з підсобною площею 7,9 кв.м), 1-6(з підсобною площею 2 кв. м), 1-7(з підсобною площею 4,1 кв.м.), 1-8(з підсобною площею 4,4 кв. м), 1-9(з підсобною плошею 7,7 кв. м), ганок, всього арифметична частка по будинку 41/100, вимощення І(1/2), вимощення ІІ(1/2), огорожа 1(1/2), ворота з хвірт. 2(1/2), огорожа 3(1/2), погріб, всього арифметична частка в домоволодінні складає 38/100.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 (дві третіх) частки земельної ділянки, площею 0,0594 га, кадастровий № :01:042:0035, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 на праві власності згідно договору дарування від 09.06.2014 року, посвідченого Стратілах П.І., приватним нотаріусом Києво-Святопшнського районного нотаріального округу Київської області,зареєстровано в реєстрі №1286 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №2286200, виданого 24 березня 2005 року Києво- Святошинським райвідділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №04, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарський будівель в порядку спадкування за законом.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третю) частки на автомобіль марки Renault Logan, колір сірий, шасі № НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 09.11.2011 року в порядку спадкування за законом.

Залишено у приватній власності ОСОБА_1 автомобіль марки Renault Logan, колір сірий, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 09.11.2011 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість частки 2/3 автомобіля марки Renault Logan, колір сірий, шасі № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 09.11.2011 року на у сумі 87 312 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість залишкової вартості від ідеальної частки будинковолодіння АДРЕСА_2 в сумі 96 953 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2015 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2296 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Просив змінити розмір компенсації за автомобіль до 61000 грн.; змінити розмір компенсації за відхилення розрахованої частки позивача (62%) від його ідеальної частки (59%) з урахуванням сум, які визначені експертизою; впорядкувати місцеположення земельної ділянки позивача (1/3) в рамках ділянки спірної садиби.

Також з апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь залишкову вартість від ідеальної частки спірного домоволодіння у розмірі 3078042 грн. 50 коп., визнавши за нею право власності на 41/100 будинковолодіння, а саме частки житлового будинку, загальною площею 143,0 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м., а саме: на приміщення 1-й поверху літера «А» : коридор 1-1, площею 4,5 кв.м.; житлова кімната 1-2, площею 21,2 кв.м.; житлова кімната 1-3, площею 12,6 кв.м.; житлова кімната 1-4, площею 21,0.м.; кухня 1-5. площею 7,9 кв.м.; туалетом 1-6, площею 2 кв.м.; котельною 1-7, площею 4,1 .м.; коридором 1-8, площею 4,4 кв.м.; веранда 1-9, площею 7,7 кв.м.; погріб «під А», 1/2 частини вимощення І та ІІ, огорожі 1, воріт із хвірткою2, огорожі 3, що розташовані на земельній ділянці, площею 0,0594 га, по АДРЕСА_2 . В решті рішення залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Києво-Святошинського суду Київської області ухваленого 05 червня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року скасовано у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування, поділу нерухомого майна та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Передано справу № 369/2079/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування, поділу нерухомого майна, та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме:

визнання за ОСОБА_1 права власності на 59/100 житлового будинку по АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту № 1 (додаток № 2) висновку № 9900/17-43/21554/17-43 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виготовленої 01 лютого 2018 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якої ОСОБА_1 виділено наступну частину приміщень: 2-1 (з підсобною площею 3 кв. м), 2-2 (з підсобною площею 4,6 кв. м), 2-3 (з підсобною площею 11,9 кв. м), 2-4 (з житловою площею 22,5 кв.м), 2-5 (з підсобною площею 14,9 кв. м), арифметична частка по будинку складає 59/100, вимощення І (1/2, вимощення ІІ (1/2), огорожа 1 (1/2), ворота з хвірткою 2 (1/2), огорожа (1/2), гараж Б, всього арифметична частка в домоволодінні складає 62/100;

визнання за ОСОБА_2 права власності на 41/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до варіанту № 1 (додаток № 2) висновку № 9900/17-43/21554/17-43 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виготовленого 1 лютого 2018 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якої ОСОБА_2 виділено наступну частину приміщень: 1-1 (з підсобною площею 4,5 кв. м), 1-2 (з житловою площею 21,9 кв. м), 1-3 (з житловою площею 12,6 кв. м), 1-4 ( з житловою площею 21 кв. м), 1-5 (з підсобною площею 7,9 кв. м), 1-6 (з підсобною площею 2 кв. м), 1-7 (з підсобною площею 4,1 кв. м), 1-8 (з підсобною площею 4,4 кв. м), 1-9 (з підсобною площею 7,7 кв. м), ганок, всього арифметична частка по будинку 41/100, вимощення І (1/2), вимощення ІІ (1/2), огорожа 1 (1/2), ворота з хвірт. 2 (1/2), огорожа 3 (1/2), погріб, всього арифметична частка в домоволодінні складає 38/100;

визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 (одну третю) частки на автомобіль марки Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на праві свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 09 листопада 2011 року в порядку спадкування за законом;

залишення у приватній власності ОСОБА_1 автомобіля марки Renault Logan, колір сірий, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 9 листопада 2011 року;

стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості частки 2/3 автомобіля марки Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 від 09 листопада 2011 року у сумі 87 312 грн;

стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості залишкової вартості від ідеальної частки будинковолодіння АДРЕСА_2 в сумі 96 953 грн.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року у частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом в частині визнання за ОСОБА_2 права на 2/3 частки земельної ділянки, залишено без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив його апеляційну скаргу задовольнити. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просила її апеляційну скаргу задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, що з`явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 09 червня 2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір дарування житлового будинку загальною площею 86,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

24 березня 2005 року ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0594 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:042:0035.

У жовтні 2004 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 почали вести спільне господарство та фактично проживати однією сім`єю у садибному будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування, і на той момент складався із одного поверху (будинок та прибудова) та підлягав капітальному ремонту, що підтверджується характеристикою до технічного паспорту, виданим КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 14 листопада 2014 року, у якому зазначений рік будівництва - 1960 рік.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2005 року.

У жовтні 2005 року сумісними зусиллями та на спільно заощаджені кошти подружжям почато будівництво другого поверху садибного будинку, що закінчилось навесні 2008 року, та підтверджується технічним паспортом БТІ від 14 листопада 2014 року. Також у 2008 було збудовано гараж загальною площею 27,8 м2 (шляхом реконструкції сараю 1980 року будівництва, загальною площею 17,8 м2), та в 2011 році було придбано автомобіль Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 . Паралельно відбувався капітальний ремонт першого поверху, а саме - було замінено крівлю даху будинку та прибудови (2006 рік), проведено утеплення стін будинку та зміцнення фундаменту, заміна ганку, евроремонт кімнат: стін, стелі і підлоги, було придбано нову кухню та меблі для всіх кімнат першого поверху.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи позивача за первісним позовом в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 право власності на: Ѕ другого поверху будинку позначеного літерою "А1"' на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року, загальною площею 56.9 м2, житловою площею 37.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі праві власності на частку в праві спільної власності подружжя; Ѕ гаражу, загальною площею 27.8 м2, позначеного літерою "Б" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 рок на підставі права власності на частку в праві спільної власності подружжя; Ѕ автомобіля Renault Logan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 на підставі права власності на частку в праві спільної власності подружжя підлягають задоволенню.

Будь яких доказів на спростування вказаних висновків щодо наявності права спільної сумісної власності подружжя стороною відповідача надано не було.

Крім того, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме право на:

-земельну ділянку, площею 0,0594 га, кадастровий № :01:042:0035, розташовану по АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 на праві власності згідно договору дарування від 09 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Стратілат П. І., зареєстрованої в реєстрі № 1286 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 2286200, виданого 24 березня 2005 року Києво-Святошинським райвідділом земельних ресурсів, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 04, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель;

- перший поверх будинку 1960 р.б., позначеного літерою "А" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року загальною площею 86.1 м2, житловою площею 55.5 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 .

-1/2 частину другого поверху будинку 2008 р.б., позначеного літерою "А1" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року, загальною площею 56.9 м2 житловою площею 57.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ;

-1/2гаражу, загальною площею 27.8 м2, позначеного літерою "Б" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 рок на підставі праві власності на частку в праві спільної власності подружжя;

-1/2 автомобіля марки Renault Logan, колір сірий, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 , придбаний за спільні кошти подружжя у шлюбі.

Заповіт ОСОБА_3 не складався, тому спадкоємцями першої черги є: ОСОБА_6 - мати спадкодавця, ОСОБА_2 - дочка спадкодавця та ОСОБА_1 - чоловік покійної.

20 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини до Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області, в якій заведено спадкову справу № 221/2014.

20 травня 2014 року до зазначеної нотаріальної контори надійшла заява про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 від імені матері покійної - ОСОБА_6 на користь онуки (дочки померлої) - ОСОБА_2 ..

19 липня 2014 року ОСОБА_1 також подав заяву про прийняття спадщини.

Отже, апеляційним судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_3 мають право на спадщину за законом ОСОБА_1 - 1/3 частина та ОСОБА_2 - 2/3 частини спадкової маси.

13 квітня 2016 року державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Яхно М. Є., розглянувши документи по спадковій справі № 221/2014 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано нотаріусу правовстановлювальних документів на зазначене майно, які необхідні для оформлення спадщини.

Оскільки, ОСОБА_3 заповіт не склала, після її смерті спадкоємцями першої черги є: ОСОБА_2 - дочка спадкодавця та ОСОБА_1 - чоловік покійної, ОСОБА_6 - мати спадкодавця, яка відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 , тому колегія суддів вважає, що спадкове майно підлягає поділу між двома особами: ОСОБА_2 , розмір частки якої складає 2/3 та ОСОБА_1 , що має право на 1/3 частини спадщини.

Згідно з Експертним висновком про оцінку об`єкта нерухомого майна ОСОБА_5 від 01 листопада 2016 року, копія якого є у матеріалах справи, вартість житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 складає 3 885 575 грн., у тому числі вартість першого поверху складає 2 339 497 грн., вартість другого поверху - 1 546 078 грн.

Реальна вартість гаражу відповідає вартості його заміщення (71 947 грн.), що наведено у характеристиці будинку, господарських будівель і споруд, наведених у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14 листопада 2014 року і відповідає дійсності з урахуванням вартості аналогічних об`єктів такого типу (примірні ціни на аналогічні об`єкти - у матеріалах справи). Таким чином 1/3 від вартості гаражу складає 23 982 грн.

Приблизна вартість автомобіля на сьогодні складає 261 935 грн. Ця вартість була вирахувана з наданої відповідачами звіту № 569 від 18 вересня 2014 про оцінку майна - транспортного засобу, виконаного ТОВ «Незалежно-експертно-асистуюча компанія», скорегованого на курс НБ України на день оцінки житлового будинку - 01 листопада 2016 року (25,515438 грн. за 1 долар США на противагу 13,4250 за 1 долар CША у експертній оцінці). Таким чином 1/3 від вартості автомобілю складає 87 312 грн.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ Лісниченка С. В. за № 990017-43/21554/17-43 від 01 лютого 2018 року, загальна вартість нерухомого спадкового майна становить 1 265 967 грн.; вартість земельної ділянки становить 231 125 грн., вартість домоволодіння по АДРЕСА_2 становить 1 069 511 грн., включаючи вартість вимощень, огорожі та побутових споруд (вартість житлового будинку - 948 449 грн.; вартість гаража становить 112 838,24 грн.). Тобто належні відповідно до спадкування за законом ОСОБА_2 2/3 частини домоволодіння в АДРЕСА_2 без врахування вартості частки земельної ділянки дорівнюють 713 007 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року за клопотанням позивача за первісним позовом у справі було призначено судову будівельну технічну експертизу.

Відповідно до варіанту розподілу № 1, запропонованого експертом, першому співвласнику пропонується наступна частина приміщень: 2-1 (з підсобною площею 3 кв. м), 2-2 (з підсобною площею 4,6 кв. м), 2-3 (з підсобною площею 11,9 кв. м), 2-4 (з житловою площею 22,5 кв. м), 2-5 (з підсобною площею 14,9 кв. м), арифметична частка по будинку складає 59/100, вимощення І (1/2), вимощення ІІ (1/2), огорожа 1 (1/2), вор. з хвірткою 2 (1/2), огорожа (1/2), гараж Б, всього арифметична частка першого співвласника складає 62/100. Другому співвласнику за варіантом розподілу № 1 запропоновано наступні приміщення: 1-1 (з підсобною площею 4,5 кв. м), 1-2 (з житловою площею 21,9 кв. м), 1-3 (з житловою площею 12,6 кв. м), 1-4 ( з житловою площею 21 кв. м), 1-5 (з підсобною площею 7,9 кв. м), 1-6 (з підсобною площею 2 кв. м), 1-7 (з підсобною площею 4,1 кв. м), 1-8 (з підсобною площею 4,4 кв. м), 1-9 (з підсобною площею 7,7 кв. м), ганок, всього арифметична частка по будинку 41/100, вимощення І (1/2), вимощення ІІ (1/2), огорожа 1 (1/2), вор. з хвірт. 2 (1/2), огорожа 3 (1/2), погріб, всього частка другого співвласника складає 38/100.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61-42813св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 367 ЦК України, статті 1278 ЦК України та вказано, що «якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється».

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає за можливе, з урахуванням часток спадкоємців позовні вимоги сторін в частині визнання за ними права власності на спадкове майно задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на: 1/3 першого поверху будинку 1960 р.б., позначеного літерою "А" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року загальною площею 86.1 м2, житловою площею 55.5 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ; 1/6 другого поверху будинку 2008 р.б., позначеного літерою "А1" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року, загальною площею 56.9 м2 житловою площею 57.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ; 1/6 гаражу загальною площею 27.8 м2, збудованого в шлюбі в 2008 році шляхом реконструкції сараю 1980 р.б. загальною площею 17.8 м2) позначеного літерою Б на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року; 1/6 автомобілю RenaultLogan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 .

Крім того, визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на: 2/3 першого поверху будинку 1960 р.б., позначеного літерою "А" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року загальною площею 86.1 м2, житловою площею 55.5 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ; 2/6 (1/3) другого поверху будинку 2008 р.б., позначеного літерою "А1" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року, загальною площею 56.9 м2 житловою площею 57.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ; 2/6 (1/3) гаражу загальною площею 27.8 м2, збудованого в шлюбі в 2008 році шляхом реконструкції сараю 1980 р.б. загальною площею 17.8 м2) позначеного літерою Б на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року; 2/6 (1/3) автомобілю RenaultLogan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 .

Що стосується вимог сторін про виділ їх частки в натурі, колегія суддів виходить з наступного.

У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-692цс16 вказано, що «відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (частина друга статті 1278 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна в межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину».

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок».

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

Вирішуючи питання про поділу будинку в натурі суд першої інстанції дійшов висновку про визнання права власності відповідно до варіанту № 1(додаток № 2) висновку № 9900/17-43/21554/17-43 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виготовленого 01.02.2018 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, як такого, що максимально наближене до ідеальних часток сторін та не потребує проведення робіт для здійснення такого поділу. Крім того, суд вирішив Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість частки 2/3 автомобіля марки Renault Logan, у сумі 87 312 грн. та вартість залишкової вартості від ідеальної частки будинковолодіння АДРЕСА_2 в сумі 96 953 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Так, аналіз матеріалів справи свідчить, що у висновку № 9900/17-43/21554/17-43 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виготовленого 01 лютого 2018 року КНДІСЕ, зазначено, що: «встановити розмір компенсації співвласнику, частка якого за зазначеними вище варіантами поділу буде меншою за ідеальну частку, не вбачається можливим, оскільки надані на дослідження матеріали цивільної справи № 369/2079/16-ц та додатково надані документи містять суперечливу інформацію щодо ідеальних часток сторін в будинку АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 118).

Таким чином компенсація співвласнику, частка якого при поділі згідно варіанту № 1 буде меншою за ідеальну частку висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи КНДІСЕ від 01 лютого 2018 року не визначена і матеріали справи такої не містять.

Суд першої інстанції погодившись із поділом спірного житлового будинку по варіанту № 1 (додаток № 2) висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, не врахував, що компенсація співвласнику, частка якого при поділі буде меншою за ідеальну частку, висновком не визначена. Натомість, суд при визначенні розміру стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості залишкової вартості в сумі 96 953 грн. не навів будь-яких розрахунків цієї суми.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід було враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Таким чином суд має встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

У заяві про внесення змін до зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 зазначала, що «оскільки ОСОБА_1 є пенсіонером і безробітним, він не має реальної змоги сплатити ОСОБА_2 повну належну різницю вартості спадкового майна у вигляді 1/5 другого поверху і виділити на другому поверсі окреме домоволодіння. Тому доцільним буде визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 другого поверху» (т. 2, а. с. 52).

Як вбачається з апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 , він, також, вказує, що є пенсіонером і не має реальної змоги сплатити ОСОБА_2 різницю вартості спадкового майна визначену судом.

Натомість, суд першої інстанції вказаного не врахував, не встановив чи спроможний ОСОБА_1 виплатити ОСОБА_7 компенсацію в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно та чи не становитиме це для нього надмірний тягар, тому висновок суду в цій частині є передчасним та необґрунтованим.

Переглядаючи справу, колегія суддів встановила, що згідно висновку № 9900/17-43/21554/17-43 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виготовленого 01 лютого 2018 року КНДІСЕ, зазначено, що встановити розмір компенсації співвласнику, частка якого за зазначеними вище варіантами поділу буде меншою за ідеальну частку, не вбачається можливим.

Клопотання про призначення додаткової експертизи від сторін до суду не надходило.

Згідно пояснень сторін ОСОБА_1 є пенсіонером і безробітним, він не має реальної змоги сплатити ОСОБА_2 повну належну різницю вартості спадкового майна. Що ж стосується доводів позивача з приводу необхідності зарахування та зменшення розміру компенсації витрат, які були затрачені ним та його дружиною на придбання рухомого майна відповідачці, то вони колегією суддів до уваги не можуть бути приняті і розцінюються критично, оскільки не є предметом розгляду даної справи.

При цьому, колегія суддів критично оцінює посилання ОСОБА_2 про те, що вона вклала власні кошти в розмір 10 000 дол. США у будівництво другого поверху, оскільки вказане не підтверджується належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом в частині поділу спадкового майна в натурі задоволенню не підлягають, оскільки сторонами не надано належних і допустимих доказів можливості поділу майна максимально наближене до ідеальних часток сторін з урахуванням вимог закону, їх інтересів та можливостей. Що ж стосується інших позовних вимог, то враховуючи, що вони є похідними від вимог щодо поділу майна в натурі, то вони також задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг і необхідності скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм процесуального та матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення первісних та зустрічних позовних вимог у скасовані частині, відповідно до постанови Верховного суду від 10 лютого 2021 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, що вимагає розподілу судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне перерозподілити судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , за подачу первісного позову сплачено 6 596,20 грн. (т.1, а.с. 1-2). За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 9 000 грн. (т.2. а.с. 212).

Враховуючи, що позов задоволено частково, тому виходячи із принципу співмірності та пропорційності колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача за первісним позовом судові витрати у розмірі 7 798,10 грн. (50%).

Крім того, ОСОБА_2 , за подання зустрічного позову сплачено судовий збір у розмірі 8 000 грн. (т.1, а.с. 218; т.2, а.с. 49). За апеляційний розгляд ОСОБА_2 сплатила 1 454 грн. (т.3, а.с. 5). А відтак, з урахування задоволених зустрічних вимог, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 727 грн. (50%).

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 071,10 грн. (7798,10- 4 727=3 071,10 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування, поділу нерухомого майна та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку спадкування, поділу нерухомого майна - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 :

- другий поверх, позначеного літерою "А1" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво- Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року загальною площею 56.9 м2, житловою площею 37.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- гараж, загальною площею 27.8 м2, позначеного літерою "Б" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року;

- автомобіль Renault Logan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 .

Визнати ОСОБА_1 право власності на:

- Ѕ другого поверху будинку позначеного літерою "А1"' на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року, загальною площею 56.9 м2, житловою площею 37.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі праві власності на частку в праві спільної власності подружжя;

- Ѕ гаражу, загальною площею 27.8 м2, позначеного літерою "Б" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 рок на підставі праві власності на частку в праві спільної власності подружжя;

- Ѕ автомобіля Renault Logan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 на підставі праві власності на частку в праві спільної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на:

-1/3 першого поверху будинку 1960 р.б., позначеного літерою "А" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року загальною площею 86.1 м2, житловою площею 55.5 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 .

-1/6 другого поверху будинку 2008 р.б., позначеного літерою "А1" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року, загальною площею 56.9 м2 житловою площею 57.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ;

-1/6 гаражу загальною площею 27.8 м2, збудованого в шлюбі в 2008 році шляхом реконструкції сараю 1980 р.б. загальною площею 17.8 м2) позначеного літерою Б на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року;

-1/6 автомобілю RenaultLogan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом на:

- 2/3першого поверху будинку 1960 р.б., позначеного літерою "А" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року загальною площею 86.1 м2, житловою площею 55.5 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 .

- 2/6 (1/3) другого поверху будинку 2008 р.б., позначеного літерою "А1" на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року, загальною площею 56.9 м2 житловою площею 57.4 м2 садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- 2/6 (1/3) гаражу загальною площею 27.8 м2, збудованого в шлюбі в 2008 році шляхом реконструкції сараю 1980 р.б. загальною площею 17.8 м2) позначеного літерою Б на Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області 14.11.2014 року;

-2/6 (1/3) автомобілю RenaultLogan 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_7 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 и на користь ОСОБА_9 судовий збір у розмірі 3 071,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

В.А. Нежура