Провадження № 22-ц/801/33/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т.П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду від 13 липня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Іщук Т.П. дата складення повного тексту якого не визначена,

в справі №127/12474/16-ц

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (відповідач)

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втраченої частини коштів та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом, у якому просив стягнути з Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (далі ДАК «Укрресурси», відповідач) на його користь середньомісячний заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 11 травня 2016 року по 10 червня 2017 року в розмірі 13500 грн, компенсацію за додаткові щорічні дні невикористаних відпусток за період з 09 травня 2012 року по 26 грудня 2015 року на суму 49950 грн, компенсацію втраченої частини коштів внаслідок затримки їх виплати, а також моральну шкоду 100 000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що наказом ДАК «Укрресурси» від 01 грудня 2015 року змінена дата його звільнення з посади заступника директора заводу «Модуль» з 08 травня 2012 року на нову 01 грудня 2015 року, а 26 грудня 2015 року йому видана трудова книжка.

Позивач вказував, що судовими рішеннями стягувався середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та останнім рішенням Вінницького міського суду від 11 травня 2016 року на його користь стягнуто середньомісячний заробіток за затримку при звільненні по 10 травня 2016 року.

Разом з тим, при звільненні відповідачем не проведено з ним повного розрахунку, чим порушено його законні права, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача: середньомісячний заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 11 травня 2016 року по 10 липня 2016 року в розмірі 27000 грн або на час вирішення справи судом, компенсацію втраченої частини коштів у розмірі 1 401 325 грн та 100 000 грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 11 травня 2016 року по 10 липня 2016 року в розмірі 18 000 грн, компенсацію втрати частини заробітку внаслідок затримки в термінах його виплати у розмірі 26 478,66 грн, а всього 44 478,66 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа неодноразово переглядалась судами різних інстанції.

Останньою постановою Вінницького апеляційного суду від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ДАК "Укрресурси" про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втраченої частини коштів та відшкодування моральної шкоди закрито.

Постановою Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Вінницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Визначаючи межі розгляду справи суд керується вимогами статей 49, 367 ЦПК України, відповідно до яких позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 6 статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З позовною заявою про стягнення середнього заробітку і компенсацій ОСОБА_1 звернувся до суду 13 червня 2016 року (т. 1, а.с. 1).

Під час провадження в справі в суді першої інстанції позивач зменшив позовні вимоги, шляхом подання письмової заяви відповідно до статті 31 ЦПК України 2004 року (т. 1, а.с. 45) та просив стягнути з відповідача: середньомісячний заробіток за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 11 травня 2016 року по 10 липня 2016 року в розмірі 27 000 грн або на час вирішення справи судом, компенсацію втраченої частини коштів у розмірі 1 401 325 грн та 100 000 грн моральної шкоди.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї (т. 1, а.с. 99-101, 113) ОСОБА_1 просив змінити рішення суду першої інстанції, а саме стягнути з ДАК «Укрресурси» на його користь: середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 11.05.2016 по 10.07.2016 в сумі 27 000 грн, втрачену частину зарплати внаслідок затримки термінів виплати доплати за сумісництво посад з 01.03.2002 по 01.12.2015, компенсацію втраченої частини коштів (з урахуванням індексації) 1 060 419 грн, суму за затримку терміну виплати середньомісячного заробітку за затримку видачі трудової книжки за період з 09.05.2012 по 26.12.2015 в сумі 241 293 грн, правову допомогу в розмірі 1 500 грн та моральну шкоду 200 000 грн.

В подальшому ОСОБА_1 двічі подавав заяви про зменшення вимог апеляційної скарги (а.с. 216 т. 1 та а.с. 130 т. 2), і за змістом останньої просив стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за період 06.04.2018 по 26.11.2019 у сумі 408 786 грн, втрачену частину зарплати внаслідок інфляції у сумі 631 183 грн та моральну шкоду 200 000 грн, а всього 1 239 969 грн.

04.01.2021 року ОСОБА_1 подав чергову заяву про зменшення (уточнення) вимог апеляційної скарги, в якій просить: стягнути з відповідача середньомісячний заробіток в 13 500 грн. за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 11.05.2016 року по 10.07.2016 року на суму 27 000 грн (у випадку скасування рішення суду першої інстанції). Якщо в цій частині рішення буде залишено без змін достягнути лише 9 000 грн (4 500*2 місяці). Стягнути з відповідача середньомісячний заробіток в 13 500 грн за період затримки з 06.04.2018 (до цього періоду вимоги відпали) по день вирішення справи судом з розрахунку 13 500 грн на місяць. Стягнути втрачену частину коштів внаслідок інфляції при затримці термінів виплати: зарплати за сумісництво посад в період з 01.03.2002 року по 01.12.2015 року, що згідно уточненого розрахунку № 2 становить суму 1 060 419 грн., при виплаті середньомісячного заробітку при затримці його виплати за затримку видачі трудової книжки за період з 09.05.2012 року по 26.12.2015 року, що згідно уточненого розрахунку № 4 становить 241 293 грн.

З урахуванням викладеного слідує, що заяви про зміну (зменшення) вимог апеляційної скарги фактично насправді такими не є, а містять вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції як за періодами стягнення, так і за розміром вимог, а тому вони не приймаються і не розглядаються в суді апеляційної інстанції.

Крім того, предмет апеляційного перегляду визначений також і постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 7 березня 2018 року (провадження № 61-274св17), відповідно до якої ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Таким чином, новому апеляційному розглядові підлягає рішення суду першої інстанції в частині вимог позивача про стягнення з відповідача середньомісячного заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні за період з 11 травня 2016 року по 10 липня 2016 року в розмірі 27 000 грн, компенсації втраченої частини коштів у розмірі 1 401 325 грн та 100 000 грн моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 полягають в тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розмір його середньомісячного заробітку й визначив його як 9000 грн, тоді як рішеннями судів, які набрали законної сили його середньомісячний заробіток з урахуванням доплати за сумісництво складав 13 500 грн. Вважає помилкою також часткову відмову суду в компенсації невиплачених вчасно доходів згідно рішення Вінницького міського суду від 02.02.2016, що набрало законної сили, в частині доплати за сумісництво посад щомісячно в розмірі 4 500 грн за період часу з 01.03.2002 по 01.12.2015 на суму 742 322, середньомісячного заробітку за затримку видачі трудової книжки за період з 01.12.2015 по 26.12.2015 в сумі 11 322 грн, що за його розрахунками становить 1 845 688 грн, згідно рішення Вінницького міського суду від 11.05.2016 в частині стягнення середньомісячного заробітку за затримку видачі трудової книжки за період з 09.05.2012 по 01.12.2015 на суму 385 200, що за його розрахунками становить 945 312 грн (т. 1, а.с. 99-102).

В судовому засіданні апелянт позивач ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Відповідач ДАК «Укрресурси» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Козловської Д.В., повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

В письмових поясненнях на адресу апеляційного суду арбітражний керуючий Козловська Д.В. вказує на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2010 року порушено провадження у справі № 46/436-б про банкрутство Державної акціонерної компанії «Укрресурси», а постановою Господарського суду міста Києва від 16.11.2010 року боржника визнано банкрутом та призначено ліквідатора, який неодноразово змінювався.

У справі про банкрутство позивач ОСОБА_1 вже визнаний кредитором на загальну суму 3 667 621,26 грн з повним дотриманням вимог, визначених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, стверджує, що сума середньомісячного заробітку та компенсації втрати частини заробітку внаслідок затримки в термінах його виплати, призначена до сплати заочним рішенням від 13.07.2016 року врахована при визначенні розміру кредиторських вимог скаржника Ухвалами Господарського суду міста Києва від 20.10.2015, від 28.07.2017, від 14.02.2019, а відтак не можуть бути нараховані та стягнуті двічі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України (2004 року) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вказаним вимогам відповідає не повністю.

Судом встановлено, що з 11 листопада 1992 року ОСОБА_1 працював заступником директора по будівництву Вінницького заводу «Модуль», правонаступником якого є відповідач.

З 11 листопада 1992 року ОСОБА_1 працював заступником директора по будівництву Вінницького заводу "Модуль", правонаступником якого є відповідач.

Наказом ДАК "Укрресурси" від 01 грудня 2015 року змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 08 травня 2012 року на 01 грудня 2015 року на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року (т. 1 а. с. 10).

У день звільнення позивача відповідачем не проведені всі належні йому виплати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ДАК "Укрресурси" та стягнуто з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2016 року по 10 травня 2016 року. При розгляді цієї справи встановлено, що на день ухвалення рішення з позивачем такі виплати не проведені (т. 1 а. с. 17-19).

Постановою Господарського суду міста Києва від 06 квітня 2012 року ДАК "Укрресурси" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Статтею 43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частинами 6 і 7 цієї статті встановлено гарантії захисту громадян від незаконного звільнення і захист законом права на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно з статтею 94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належним звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за ввесь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

Встановивши, що у день звільнення ОСОБА_1 всі належні йому як звільненому працівникові суми виплачені не були, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, однак допустив помилку в його обрахуванні щодо розміру та періоду.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції виходив із того, що середньомісячний заробіток ОСОБА_1 становить 9000 грн, а час затримки з 11 травня по 10 липня 2016 року.

Проте відповідно до заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 31 березня 2016 року, суд встановлено середньомісячний заробіток позивача у розмірі 13 500 грн.

За змістом рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року середньомісячний заробіток позивача також становить 13 500 грн.

Апеляційним судом вживалися заходи щодо витребування з Державної акціонерної компанії «Укрресурси» довідки про розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 за останні два календарні місяці, що передували звільненню з роботи, проте арбітражний керуючий Менчак В.В. надав письмові пояснення про те, що відповідну довідку неможливо видати у зв`язку з відсутністю у ліквідатора первинних документів, які підтверджують перебування позивача в трудових відносинах з ДАК «Укрресурси» у відповідний період.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на неможливість обчислити середньомісячний заробіток позивача в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, проте встановлення такого середньомісячного заробітку рішеннями судів, які набрали законної сили, апеляційний суд виходить із середнього заробітку 13 500 грн.

Судом першої інстанції ухвалено рішення 13 липня 2016 року, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню за період з 11 травня по 13 липня 2016 року (2 місяці і 2 дні) і становитиме 27 900 (13 500 грн * 2 міс + 13 500 грн/30 днів*2 дні).

Вирішуючи питання про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату коштів, стягнутих на користь позивача за рішеннями судів, суд першої інстанції вірно виходив із того, що частина стягнень за рішеннями судів є виплатами одноразового характеру, а відтак вони не можуть бути предметом компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною їх виплатою.

Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2015 року по справі № 127/23627/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» про стягнення коштів, позов задоволено частково та стягнуто на користь позивача середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25.06.2015 року по 04.12.2015 року в сумі 48 000, 00 грн.

Вказаним рішенням стягувалась не заробітна плата, а середньомісячний заробіток за час затримки її виплати, що є виплатою одноразового характеру та мірою відповідальності роботодавця, а тому нарахування компенсації на вказану суму є безпідставним.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року у цивільній справі № 127/27237/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про стягнення середнього заробітку та компенсації за невикористані відпустки, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнені компенсації за невикористані відпустки скасоване та ухвалене нове рішення, стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1 25 446,57 грн. грошової компенсації за невикористані відпустки за період з 09.05.2015 року по 01.12.2015 року.

Предметом даного спору були не нараховані відпускні (заробітна плата за час відпустки), а грошова компенсація за невикористану відпустку, яка не носить системного характеру, а є разовою виплатою, а тому нарахування компенсації на компенсацію також є безпідставним.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року в цивільній справі №127/7801/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про стягнення середньомісячного заробітку за затримку видачі трудової книжки, компенсацій за дні невикористаних відпусток і за затримку повного розрахунку та інших відшкодувань, позов задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки в сумі 385 200,00 грн., компенсацію за дні невикористаних відпусток з 01.03.2002 року по 26.12.2015 року в сумі 49 627,00 грн., за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 01.01.2016 року по 10.05.2016 року в сумі 58 500,00 грн. та вихідну допомогу за один місяць в сумі 13 500,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2016 року у справі №127/28655/15-ц за позовом ОСОБА_1 до АК «Укрресурси» про стягнення заробітку та втраченої частини зарплати, позов задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 767 322 грн., яких: доплата за сумісництво посад в сумі 4500 грн. щомісячно за період з 01.03.2002 року по 01.12.2015 року в сумі 742 500,00 грн., середньомісячний заробіток за затримку видачі трудової книжки за період з 01.12.2015 року по 26.12.2015 року на суму 11 322,00 грн. і відшкодування середньомісячного заробітку за затримку проведення повного розрахунку за період з 01.12.2015 року по 01.01.2016 року в сумі 13 500,00 грн.

Із змісту зазначених судових рішень також вбачається, що на користь позивача ОСОБА_1 стягувалися разові виплати, крім доплати за сумісництво, яка є частиною заробітної плати.

Але при цьому суд першої інстанції виходив із того, що однією із складових виплати компенсації є її нарахування, а в даному випадку таке нарахування проведене саме судом рішенням від 02 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 13 лютого 2016 року, дана сума є доходом позивача саме в лютому 2016 року, на момент розгляду справи та ухвалення рішення її виплата не здійснена, а тому дійшов висновку про те, що компенсацією цієї доплати у зв`язку з втратою частини доходів слід провести за період з березня по червень 2016 року.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися.

Згідно з статтею 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата.

Відповідно до статті 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Вказані положення Закону не встановлюють першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За ними правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Отже зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням Правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 7 листопада 2012 року ( справа №6-131цс12), відповідно до якого, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення.

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Для потреб розрахунку апеляційний суд використовує Індекси споживчих цін наростаючим підсумком за період 2001-2020 років, % (за даними Державної служби статистики України, http://www.ukrstat.gov.ua/).

Сума компенсації (К) розраховується за формулою К = ЗПчист *(Іі *Іі+1 *…*Іп * 100-100)/100, де ЗПчист сума заробітної плати за вирахуванням податків та обов`язкових платежів; Іі- індекс споживчих цін місяця, наступного за місяцем нарахування заробітної плати (коефіцієнт), Іп індекс споживчих цін місяця, що передує місяцю виплати заборгованості (коефіцієнт).

Крім того, для потреб розрахунку, з суми заборгованої заробітної плати за відповідні місяці 4500 грн слід відрахувати податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18%, а також військовий збір в сумі 1,5%.

Розрахунок може бути поданий у вигляді наступної таблиці.
Місяць, рікІндекс інфля-ції (%)Індекс інфля-ції (коеф.)Нароста-ючим підсум-ком станом на липень 2016 рокуСума доходу (заробіт-ної плати) до утри-мання податків і зборівПДФО (18%) і ВЗ (1,5%)Сума доходу, на яку нарахо-вується компен-сація, ЗПчистСума компенсації до утримання податків та обов`язко-вих платежів, К
Кві.2002101,41,014418,14 500,00 877,50 3 622,50 15 145,59
Тра.200299,70,997410,44 500,00 877,50 3 622,50 14 867,96
Чер.200298,20,982412,04 500,00 877,50 3 622,50 14 923,59
Лип.200298,50,985421,44 500,00 877,50 3 622,50 15 263,54
Сер.200299,80,998429,34 500,00 877,50 3 622,50 15 551,15
Вер.2002100,21,002430,44 500,00 877,50 3 622,50 15 589,57
Жов.2002100,71,007429,34 500,00 877,50 3 622,50 15 551,22
Лис.2002100,71,007425,64 500,00 877,50 3 622,50 15 417,94
Гру.2002101,41,014422,04 500,00 877,50 3 622,50 15 285,58
Січ.2003101,51,015414,84 500,00 877,50 3 622,50 15 024,53
Лют.2003101,11,011407,14 500,00 877,50 3 622,50 14 748,95
Бер.2003101,11,011401,64 500,00 877,50 3 622,50 14 549,07
Кві.2003100,71,007396,24 500,00 877,50 3 622,50 14 351,35
Тра.2,74 500,00 877,50 3 622,50 14 226,41
Чер.2003100,11,001392,74 500,00 877,50 3 622,50 14 226,41
Лип.200399,90,999392,24 500,00 877,50 3 622,50 14 208,58
Сер.200398,30,983392,74 500,00 877,50 3 622,50 14 226,43
Вер.2003100,61,006401,24 500,00 877,50 3 622,50 14 535,11
Жов.2003101,31,013398,34 500,00 877,50 3 622,50 14 426,81
Лис.2003101,91,019391,94 500,00 877,50 3 622,50 14 195,18
Гру.2003101,51,015382,74 500,00 877,50 3 622,50 13 862,96
Січ.2004101,41,014375,64 500,00 877,50 3 622,50 13 604,55
Лют.2004100,41,004369,04 500,00 877,50 3 622,50 13 366,70
Бер.2004100,41,004367,14 500,00 877,50 3 622,50 13 299,02
Кві.2004100,71,007365,34 500,00 877,50 3 622,50 13 231,60
Тра.2004100,71,007362,04 500,00 877,50 3 622,50 13 114,44
Чер.2004100,71,007358,84 500,00 877,50 3 622,50 12 998,10
Лип.5,64 500,00 877,50 3 622,50 12 882,56
Сер.200499,90,999355,64 500,00 877,50 3 622,50 12 882,56
Вер.2004101,31,013356,14 500,00 877,50 3 622,50 12 899,09
Жов.2004102,21,022350,24 500,00 877,50 3 622,50 12 687,06
Лис.2004101,61,016340,54 500,00 877,50 3 622,50 12 335,98
Гру.2004102,41,024333,64 500,00 877,50 3 622,50 12 084,66
Січ.2005101,71,017323,44 500,00 877,50 3 622,50 11 716,52
Лют.20051011,01316,44 500,00 877,50 3 622,50 11 460,12
Бер.2005101,61,016312,24 500,00 877,50 3 622,50 11 310,79
Кві.2005100,71,007305,74 500,00 877,50 3 622,50 11 075,62
Тра.2005100,61,006302,94 500,00 877,50 3 622,50 10 973,45
Чер.2005100,61,006300,54 500,00 877,50 3 622,50 10 886,39
Лип.2005100,31,003298,14 500,00 877,50 3 622,50 10 799,86
Сер.6,94 500,00 877,50 3 622,50 10 756,72
Вер.2005100,41,004296,94 500,00 877,50 3 622,50 10 756,72
Жов.2005100,91,009295,44 500,00 877,50 3 622,50 10 699,43
Лис.2005101,21,012291,84 500,00 877,50 3 622,50 10 571,68
Гру.2005100,91,009287,24 500,00 877,50 3 622,50 10 403,37
Січ.2006101,21,012283,74 500,00 877,50 3 622,50 10 278,27
Лют.2006101,81,018279,24 500,00 877,50 3 622,50 10 113,44
Бер.200699,70,997272,54 500,00 877,50 3 622,50 9 870,56
Кві.200699,60,996273,64 500,00 877,50 3 622,50 9 911,16
Тра.2006100,51,005275,14 500,00 877,50 3 622,50 9 965,51
Чер.2006100,11,001273,24 500,00 877,50 3 622,50 9 897,91
Лип.2006100,91,009272,94 500,00 877,50 3 622,50 9 884,40
Сер.9,54 500,00 877,50 3 622,50 9 763,93
Вер.20061021,02269,54 500,00 877,50 3 622,50 9 763,93
Жов.2006102,61,026262,34 500,00 877,50 3 622,50 9 501,45
Лис.2006101,81,018253,14 500,00 877,50 3 622,50 9 168,87
Гру.2006100,91,009246,94 500,00 877,50 3 622,50 8 942,70
Січ.2007100,51,005243,84 500,00 877,50 3 622,50 8 830,62
Лют.2007100,61,006242,14 500,00 877,50 3 622,50 8 768,66
Бер.2007100,21,002240,04 500,00 877,50 3 622,50 8 694,76
Кві.9,34 500,00 877,50 3 622,50 8 670,18
Тра.2007100,61,006239,34 500,00 877,50 3 622,50 8 670,18
Чер.2007102,21,022237,34 500,00 877,50 3 622,50 8 596,86
Лип.2007101,41,014230,14 500,00 877,50 3 622,50 8 333,82
Сер.2007100,61,006225,54 500,00 877,50 3 622,50 8 168,74
Вер.2007102,21,022223,64 500,00 877,50 3 622,50 8 098,42
Жов.2007102,91,029216,64 500,00 877,50 3 622,50 7 846,11
Лис.2007102,21,022207,74 500,00 877,50 3 622,50 7 522,89
Гру.2007102,11,021201,04 500,00 877,50 3 622,50 7 282,97
Січ.2008102,91,029194,94 500,00 877,50 3 622,50 7 058,67
Лют.2008102,71,027186,54 500,00 877,50 3 622,50 6 757,64
Бер.2008103,81,038179,04 500,00 877,50 3 622,50 6 484,75
Кві.2008103,11,031168,84 500,00 877,50 3 622,50 6 114,73
Тра.2008101,31,013160,74 500,00 877,50 3 622,50 5 821,95
Чер.2008100,81,008157,44 500,00 877,50 3 622,50 5 700,75
Лип.200899,50,995155,34 500,00 877,50 3 622,50 5 626,76
Сер.200899,90,999156,64 500,00 877,50 3 622,50 5 673,24
Вер.2008101,11,011156,94 500,00 877,50 3 622,50 5 682,54
Жов.2008101,71,017154,14 500,00 877,50 3 622,50 5 581,30
Лис.2008101,51,015149,84 500,00 877,50 3 622,50 5 427,45
Гру.2008102,11,021146,14 500,00 877,50 3 622,50 5 293,71
Січ.2009102,91,029141,14 500,00 877,50 3 622,50 5 110,32
Лют.2009101,51,015134,34 500,00 877,50 3 622,50 4 864,20
Бер.2009101,41,014130,84 500,00 877,50 3 622,50 4 738,78
Кві.2009100,91,009127,64 500,00 877,50 3 622,50 4 623,34
Тра.2009100,51,005125,64 500,00 877,50 3 622,50 4 549,79
Чер.2009101,11,011124,54 500,00 877,50 3 622,50 4 509,13
Лип.200999,90,999122,04 500,00 877,50 3 622,50 4 420,66
Сер.200999,80,998122,34 500,00 877,50 3 622,50 4 428,71
Вер.2009100,81,008122,74 500,00 877,50 3 622,50 4 444,85
Жов.2009100,91,009120,94 500,00 877,50 3 622,50 4 380,82
Лис.2009101,11,011119,04 500,00 877,50 3 622,50 4 309,43
Гру.2009100,91,009116,64 500,00 877,50 3 622,50 4 223,13
Січ.2010101,81,018114,64 500,00 877,50 3 622,50 4 153,15
Лют.2010101,91,019110,94 500,00 877,50 3 622,50 4 015,66
Бер.2010100,91,009106,94 500,00 877,50 3 622,50 3 873,24
Кві.201099,70,997105,14 500,00 877,50 3 622,50 3 806,38
Тра.201099,40,994105,74 500,00 877,50 3 622,50 3 828,74
Чер.201099,60,996106,94 500,00 877,50 3 622,50 3 873,71
Лип.201099,80,998107,84 500,00 877,50 3 622,50 3 903,82
Сер.2010101,21,012108,24 500,00 877,50 3 622,50 3 918,90
Вер.2010102,91,029105,74 500,00 877,50 3 622,50 3 829,48
Жов.2010100,51,00599,94 500,00 877,50 3 622,50 3 619,46
ОСОБА_2 .2010100,31,00398,94 500,00 877,50 3 622,50 3 583,43
Гру.2010100,81,00898,34 500,00 877,50 3 622,50 3 561,88
Січ.20111011,0196,84 500,00 877,50 3 622,50 3 504,86
Лют.2011100,91,00994,84 500,00 877,50 3 622,50 3 434,29
Бер.2011101,41,01493,14 500,00 877,50 3 622,50 3 371,35
Кві.2011101,31,01390,44 500,00 877,50 3 622,50 3 274,78
Тра.2011100,81,00888,04 500,00 877,50 3 622,50 3 186,27
Чер.2011100,41,00486,54 500,00 877,50 3 622,50 3 132,23
Лип.201198,70,98785,74 500,00 877,50 3 622,50 3 105,32
Сер.201199,60,99688,24 500,00 877,50 3 622,50 3 193,94
Вер.2011100,11,00188,94 500,00 877,50 3 622,50 3 221,31
Жов.,74 500,00 877,50 3 622,50 3 214,47
ОСОБА_2 .2011100,11,00188,74 500,00 877,50 3 622,50 3 214,47
Гру.2011100,21,00288,54 500,00 877,50 3 622,50 3 207,64
Січ.2012100,21,00288,24 500,00 877,50 3 622,50 3 194,01
Лют.2012100,21,00287,84 500,00 877,50 3 622,50 3 180,40
Бер.2012100,31,00387,44 500,00 877,50 3 622,50 3 166,83
Кві.,94 500,00 877,50 3 622,50 3 146,52
Тра.201299,70,99786,94 500,00 877,50 3 622,50 3 146,52
Чер.201299,70,99787,44 500,00 877,50 3 622,50 3 166,89
Лип.201299,80,99888,04 500,00 877,50 3 622,50 3 187,32
Сер.201299,70,99788,44 500,00 877,50 3 622,50 3 200,96
Вер.2012100,11,00188,94 500,00 877,50 3 622,50 3 221,50
Жов.,74 500,00 877,50 3 622,50 3 214,66
ОСОБА_2 .201299,90,99988,74 500,00 877,50 3 622,50 3 214,66
Гру.2012100,21,00288,94 500,00 877,50 3 622,50 3 221,50
Січ.2013100,21,00288,64 500,00 877,50 3 622,50 3 207,84
Лют.201399,90,99988,24 500,00 877,50 3 622,50 3 194,21
Бер.,44 500,00 877,50 3 622,50 3 201,03
Кві.,44 500,00 877,50 3 622,50 3 201,03
Тра.2013100,11,00188,44 500,00 877,50 3 622,50 3 201,03
Чер.,24 500,00 877,50 3 622,50 3 194,22
Лип.201399,90,99988,24 500,00 877,50 3 622,50 3 194,22
Сер.201399,30,99388,44 500,00 877,50 3 622,50 3 201,04
Вер.,74 500,00 877,50 3 622,50 3 249,14
Жов.2013100,41,00489,74 500,00 877,50 3 622,50 3 249,14
ОСОБА_2 .2013100,21,00288,94 500,00 877,50 3 622,50 3 221,76
Гру.2013100,51,00588,64 500,00 877,50 3 622,50 3 208,10
Січ.2014100,21,00287,64 500,00 877,50 3 622,50 3 174,12
Лют.2014100,61,00687,24 500,00 877,50 3 622,50 3 160,55
Бер.2014102,21,02286,14 500,00 877,50 3 622,50 3 120,10
Кві.2014103,31,03382,14 500,00 877,50 3 622,50 2 974,95
Тра.2014103,81,03876,34 500,00 877,50 3 622,50 2 764,19
Чер.20141011,0169,94 500,00 877,50 3 622,50 2 530,38
Лип.2014100,41,00468,24 500,00 877,50 3 622,50 2 469,46
Сер.2014100,81,00867,54 500,00 877,50 3 622,50 2 445,19
Вер.2014102,91,02966,24 500,00 877,50 3 622,50 2 397,04
Жов.2014102,41,02461,54 500,00 877,50 3 622,50 2 227,39
ОСОБА_2 .2014101,91,01957,74 500,00 877,50 3 622,50 2 090,28
Гру.20141031,0354,84 500,00 877,50 3 622,50 1 983,76
Січ.2015103,11,03150,34 500,00 877,50 3 622,50 1 820,47
Лют.2015105,31,05345,74 500,00 877,50 3 622,50 1 656,82
Бер.2015110,81,10838,44 500,00 877,50 3 622,50 1 391,09
Кві.20151141,1424,94 500,00 877,50 3 622,50 902,41
Тра.2015102,21,0229,64 500,00 877,50 3 622,50 346,72
Чер.2015100,41,0047,24 500,00 877,50 3 622,50 261,27
Лип.2015990,996,84 500,00 877,50 3 622,50 245,80
Сер.201599,20,9927,94 500,00 877,50 3 622,50 284,87
Вер.2015102,31,0238,74 500,00 877,50 3 622,50 316,38
Жов.201598,70,9876,34 500,00 877,50 3 622,50 227,83
Лис.20151021,027,74 500,00 877,50 3 622,50 278,54
Всього розмір компенсації втрати частини заробітної плати в сумі 4500 грн за порушення строків її виплати за період з 01 квітня 2002 року до грудня 2015 року:1 140 230,91

При цьому суд відкидає розрахунки, самостійно здійснені позивачем, так як вони не відповідають методиці розрахунку, встановленій Порядком, і є неповними. Так, за період до 2007 року позивач використав індекс інфляції наростаючим підсумком 243,1%, поданий в якості прикладу в газетній статті, що має консультативний характер (т. 1, а.с. 122-127, 129). Розмір інфляції, а відтак і компенсаційних нарахувань за період до 2007 року збільшується і, для прикладу, за час з квітня 2002 року станом на липень 2016 року становить 418,1%, тобто заробітна плата, належна позивачу до виплати за цей час знецінилася більш ніж у чотири рази.

Суд також звертає увагу, що сума компенсації нарахована без вирахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають нарахуванню підприємством перед її виплатою відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, та підпункту 2.2.8, пункту 2.2 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи арбітражного керуючого про те, що виплати на підставі оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13 липня 2016 року вже враховані при визначенні розміру заборгованості кредитором ОСОБА_1 в межах провадження у справі про банкрутство, а відтак стягнення таких сум в апеляційному порядку призведе до подвійного стягнення.

Предметом апеляційного розгляду є якраз відповідне рішення суду першої інстанції і та обставина, що після його залишення без змін при попередньому апеляційному розглядові сума виплат за ним була врахована при визначенні розміру заборгованості підприємства-банкрута перед кредитором, не може бути підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги.

У зв`язку з тим, що справа про банкрутство, порушена господарським судом до 19 січня 2013 року, до правовідносин у ній не застосовується положення частини четвертої статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», і передбачають юрисдикцію господарського суду, у проваджені якого перебуває справа про банкрутство, вирішувати всі майнові спори з вимогами до боржника.

На це вказав, зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 жовтня 2020 року в даній справі, а відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для зміни судового рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Судові витрати компенсації не підлягають в зв`язку з тим, що позивач звільнений від їх сплати, а відповідач, на користь якого ухвалено рішення судом апеляційної інстанції, не поніс документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду від 13 липня 2016 року змінити в частині стягнення середньомісячного заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні, розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, загальної суми стягнення.

Стягнути з Державної акціонерної компанії «Укрресурси» на користь ОСОБА_1 : середньомісячний заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 11 травня 2016 року по 13 липня 2016 року в сумі 27 900 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з 01.03.2002 року по 01.12.2015 року станом на липень 2016 року в сумі 1 140 230,91 грн, а всього 1 168 130 (один мільйон сто шістдесят вісім тисяч сто тридцять) гривень 91 коп. (суми вказані без вирахування податків та обов`язкових платежів).

В решті рішення Вінницького міського суду від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.01.2021

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин