Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/98/21
Провадження № 2/936/75/2021
27.05.2021 смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючого - судді Павлюк С.С.
з участю секретаря с/з Собран Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи органу опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району про позбавлення батьківських прав, -
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є матір?ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 28.04.2012 року). Батько дитини ОСОБА_4 помер у 2012 році. Позивач ОСОБА_1 є старшим братом ОСОБА_3 та її опікуном на підставі рішення Воловецького районного суду по справі №300/546/19 від 03.10.2019 року. За час перебування сестри під опікою позивача, її мати ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров?я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням та підготовкою до самостійного життя. Відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем та бабою неповнолітньої, місце знаходження відповідача позивачу невідоме.
В судове засідання позивач не з?явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району на розгляд справи не з?явився, ними подано до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , що не буде суперечити інтересам малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, свого відношення до позову не направила, причини її неявки суду невідомі, про час та місце слухання справи повідомляася належним чином.Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 28.04.2012 року).
Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер .
Згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 03.10.2019 року неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано від ОСОБА_2 та призначено її опікуном старшого брата ОСОБА_1 , а також йому її передано на виховання.
Розпорядженням Воловецької районної державної адміністрації №186 від 06.11.2019 року ОСОБА_3 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування.
Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Так, згідно висновку Воловецької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав за №1596/02-26 від 11.11.2020 року, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дочки, у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків.
Крім цього, з висновку органу опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1973 р.н. є доцільним та не суперечить інтересам малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В силу вимог ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не була позбавлена можливості піклуватися про фізичний та духовний розвиток дитини, перешкод у спілкуванні дитини з нею та прийманні участі матері у вихованні не було, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на неї законом.
За таких обставин, встановлено належними та допустимими доказами факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно із вимогами ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно статей 9,1 8 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.150 СК України.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
З наведених міркувань та керуючись ст.2, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 280 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 гривень на користь позивача ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа: орган опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району, місце знаходження: вул. Центральна, 14, с. Н.Ворота Мукачівський район.
Суддя Павлюк С.С.