ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року

м.Суми

Справа №577/3968/20

Номер провадження 22-ц/816/772/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Попівська сільська рада, ОСОБА_2 ,

третя особа приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Майстренко Ірина Валеріївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року в складі судді Рідзевської І.О., постановлене у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у жовтні 2020 року, позивач просила визначити причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий двомісячний строк для подання такої заяви після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Малий Самбір, Конотопського району Сумської області ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Малий Самбір Конотопського району Сумської області померла її бабуся ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно. Вказує, що згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Малосамбірської сільської ради Конотопського району Сумської області 16.11. 2017 року, вона є спадкоємцем всього майна, що належало померлій. Зазначає, що при зверненні до нотаріуса вона дізналася, що на підставі заяви ОСОБА_2 було відкрито спадкову вправу № 150/2019. Вказує, що на момент її звернення до нотаріуса ОСОБА_2 не була спадкоємицею, оскільки заповіт на її користь було складено в 2016 році, а пізніше, в 2017 році було складено інший заповіт, яким все майно спадкодавець заповіла позивачу. Вказує, що своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не мала можливості, оскільки в період з 04.06.2019 по 10.06.2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні, де 04.06.2020 року їй було зроблено операцію після якої призначено реабілітаційне лікування протягом 6 місяців, в період якого вона не мала змоги ходити на значні відстані.

У листопаді 2020 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, в якому просила суд визнати заповіт, складений 16.11.2017 року за реєстровим номером № 235 в приміщенні Малосамбірської сільської ради та посвідчений секретарем Малосамбірської сільської ради Гавро Ніною Миколаївною, за яким спадкодавець ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1 недійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,56 га, що належить померлій на підставі державного акту про право приватної власності СМ № 023929 та інших земельних ділянок на території Малосамбірської сільської ради Конотопського району Сумської області. Вона є спадкоємцем за заповітом та спадкоємцем за законом п`ятої черги і у встановлений законом строк прийняла спадщину. Зазначає, що їй стало відомо, що спадкодавцем 16.11.2017 року було складено заповіт на користь ОСОБА_1 , текст якого складено в приміщенні Малосамбірської сільської ради. Проте за станом здоров`я ОСОБА_1 протягом останніх п`яти років свого життя ходити не могла, милиць не мала, погано бачила та погано чула, а тому до приміщення Малосамбірської сільської ради особисто не ходила. Вказує, що ОСОБА_3 мала ІV групу рухомої активності. Зазначає, що при складанні заповіту на користь ОСОБА_4 волевиявлення спадкодавця не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, оскільки цьому заважали вади зору, слуху та опорно рухового апарату. Спадкодавець не була присутня в Малосамбірській сільській раді при складанні тексту заповіту, особисто не подавала цей заповіт на посвідчення секретарю сільради, особисто вголос в приміщенні сільради заповіт не читала, а тому наявні підстави для визнання вказаного заповіту недійсним.

Рішенням Шосткинського Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на два місяці після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні зустрічної позовної заяви відповідача ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що операція позивача та її тривалий реабілітаційний період протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, неодноразове тривале лікування в умовах стаціонару свідчать про те, що у спадкоємця за заповітом були реальні перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини. Разом з тим, позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано доказів того, що на момент складання заповіту ОСОБА_3 не могла розуміти значення своїх дій, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вказує, що лікування позивач проходила у період з 04.06.2019 року по 10.06.2019 року тобто ще до смерті спадкодавця. Вказує, що будь яких рекомендацій щодо обмеження ходіння ОСОБА_4 від лікаря в амбулаторній картці не міститься. Вказує, що вона приїздила верхи на мотоциклі в село Малий Самбір Конотопського району Сумської області, була присутня на кладовищі та на поминальному обряді за померлою в м. Конотоп. За таких обставин у ОСОБА_4 не було об`єктивних, непереборних та істотних труднощів у прийняття спадщини. В зв`язку з тим, що фактично спадкодавець самостійно не пересувалася, а тому не була присутньою в приміщенні Малосамбірській сільській раді при складанні тексту заповіту, а тому не дотримано вимогу до оскарженого заповіту щодо місця його складання. Невідповідність заповіту вимогам закону означає його нікчемність. Вказує, що судом не було допитано свідка ОСОБА_5 , про допит якої було заявлено стороною відповідача.

Від позивача та відповідача Попівської сільської ради відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Від третьої особи пояснення з приводу апеляційної скарги до суду не надходили.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу в судовому засіданні підтримали і просили її задовольнити.

Позивач та її представник в суді проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення залишити без змін.

Представник Попівської сільської ради в судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Третя особа - приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Майстренко І.В. в судове засідання не з`явилася. Надала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.09.2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, в якому заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,56 га, що належала їй згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ № 023929. Зазначений заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Малосамбірської сільради Конотопського району Сумської області (а.с.92).

16.11.2017 року ОСОБА_3 склала заповіт, в якому все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося і взагалі все те на що вона за законом матиме право на момент смерті заповіла ОСОБА_1 . Зазначений заповіт був посвідчений секретарем виконавчого комітету Малосамбірської сільради Конотопського району Сумської області.(а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 3).

ОСОБА_2 перша звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3 (а.с. 91).

На підставі її заяви приватним нотаріусом нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Майстренко І.В. було заведено спадкову справу за № 64654256 (а.с.95).

Листом від 11.06.2020 року №155/01-16 приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Майстренко І.В. повідомила ОСОБА_2 про те, що за даними Спадкового реєстру, крім заповіту складеного на її ім`я, спадкодавцем було складено наступний заповіт від 16.11.2017 року за реєстровим № 235, посвідчений секретарем виконавчого комітету Малосамбірської сільради Конотопського району Сумської області (а.с.98 зворотна сторінка).

Відповідно до медичних висновків про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі складених відносно ОСОБА_3 , остання мала вади опорно рухового апарату, зору, слуху та була частково не здатною до самообслуговування (а.с.41-42).

Листом від 06.02.2020 року приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Майстренко І.В. повідомила позивача про те, що після смерті ОСОБА_3 нею було відкрито спадкову справу за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_1 не подано у встановлені строки заяву про прийняття спадщини, то вона має право звернутися до суду із заявою про прийняття спадщини (а.с.8).

Згідно з виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 14.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 з 28.03.2011 року спостерігається в дорослій поліклініці комунального некомерційного підприємства Конотопської міської ради «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова». ОСОБА_4 встановлено діагноз х ронічного захворювання (а.с.7). Також із вказаної амбулаторної картки вбачається, що ОСОБА_4 04.06.2019 року проведено операцію і остання проходила реабілітаційне лікування у лікаря ортопеда шляхом проходження неклінічних оглядів: 17.06.2019; 21.06.2019; 24.06.2019; 31.07.2019;10.09.2019;21.09.2019;29.01.2020 року.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За правилами встановленими в ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись з позовом до суду, позивач обґрунтувала неможливість своєчасного подання заяви про прийняття спадщини поганим станом свого здоров`я та необхідністю проходження лікування. На підтвердження вказаних обставин позивач надала до суду копію виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 14.08.2020 року, з якої вбачається що після смерті бабусі внаслідок перенесеної операції ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона проходила за місцем проживання реабілітаційне лікування у лікаря ортопеда, яке тривало на протязі 6 місяців з червня місяця 2020р. до січня 2021 року, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що дані обставини є об`єктивними і доводять про поважність причини пропущення позивачем строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Щодо невірно зазначеної у рішенні дати проведення позивачу операції 04.06.2020 року замість 04.06.2019,то така описка суду не впливає на вірність його висновків і не дає підстав для сумніву у їх законності і обґрунтованості.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи викладені в апеляційній скарзі в частині недоведеності позивачем поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині позовних вимог за зустрічним позовом, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1251 ЦК України визначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1,2 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову відповідач посилається в якості підстав для його задоволення на те, що оскаржуваний заповіт не міг бути посвідчений в приміщенні Малосамбірської сільської ради, оскільки спадкодавець мала ІV групу рухомої активності, вади зору, слуху та опорно рухового апарату, що фактично впливало також і на її волю.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що обставини щодо невірного зазначення в заповіті місяця його посвідчення не має наслідком його нікчемності або недійсності. Доводи відповідача, викладені в його апеляційній скарзі стосовно того, що воля спадкодавця була відсутня на укладання оскаржуваного заповіту оскільки остання мала вади зору, слуху та опорно рухового апарату колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки текст оскаржуваного заповіту було підписано власноручно саме померлою ОСОБА_3 , яка зазначила, що текст вказаного заповіту нею було прочитано вголос та підписано власноручно.

Доказів на підтвердження того, що текст оскаржуваного заповіту було підписано не померлою ОСОБА_3 , а іншою особою відповідач до суду не надала, а сама обставина наявності вад зору, слуху та опорно рухового апарату в спадкодавця не свідчить про її нездатність усвідомлювати зміст вчинюваного нею правочину та його наслідків.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність відповідачем того, що на момент складання заповіту ОСОБА_3 не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав правильну правову оцінку і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не має. Суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко