справа № 165/2902/20
провадження №2/165/121/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

12.10.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлової квартири АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу квартири від 26.08.2020, укладеного з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Вказує, що продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зняті з реєстрації в даній квартирі. Зазначає, що у вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання відповідача ОСОБА_2 , як колишнього власника, який в спірному житлі не проживає тривалий час. Наголошує, що відповідач здійснив угоду продажу квартири і не претендує на проживання в даній квартирі, проживає за межами України, надав представнику доручення, де він погоджується на зняття його з реєстрації. Однак через відсутність паспорта громадянина України у відповідача позбавлені можливості зняти з реєстрації останнього. Оскільки відповідач проживає у Великобританії, прибути в Україну не може через пандемію коронавірусу. Відповідач не приймає участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг. Речей відповідача у квартирі не має, будь-якого інтересу до житла він не виявляє, намірів проживати в ньому не має. Позивач змушений нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в його житлі. Формальна реєстрація ОСОБА_2 в квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, обмежує його право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову та ухвалення рішення на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Суд, враховуючи визнання відподачем позову, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як попередній співвласник житла. Позивач ОСОБА_1 набув право приватної власності на спірну житлову квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2020 (а.с.4). З відповідачем договору він як власник житла, на право користування спірним житлом, не укладав.

Приймаючи рішення, суд враховує, що право користування спірним житлом втрачено відповідачем внаслідок зміни власника на це житло.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що збереження за відповідачем права на користування спірним житлом та реєстрація у ньому, порушують законні права позивача, створюють йому перешкоди у здійсненні ним усіх складових права власності, в тому числі права розпорядження належним майном.

Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 420,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, решту судового збору в розмірі 420,40 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 142, ст. 200, ч.4 ст. 206, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 ЖК України - суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 09 вересня 2020 року за квитанцією № 19 в сумі 840,80 грн., що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Оригінал квитанції № 19 від 09 вересня 2020 року знаходиться в матеріалах цивільної справи № 165/2902/20.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук