РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Київський районний суд м.Харкова

у складі головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №953/20539/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Київського району м.Харкова (61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 55) про усунення перешкод до спілкування з дитиною, встановлення порядку участі у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 відповідно до якої просить: визначити наступний порядок спілкування батька з дитиною: зобов`язати ОСОБА_2 не лагодити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати ОСОБА_2 надати можливість позивачеві зустрічатися з дитиною два дня в тиждень, в тому числі і у вихідні, зобов`язати ОСОБА_2 надавати можливість позивачеві проводити відпустку разом з дитиною не менше 2-х тижнів на рік, для чого оформляти всі необхідні документи у разі необхідності виїзду за кордон, зобов`язати ОСОБА_2 вирішувати питання, що стосуються лікування, навчання, виховання дитини та інші подібні питання, тільки спільно з позивачем.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 04.09.2014 між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23.10.2018 шлюб між сторонами розірвано.

Вказує, що дитина проживає разом з відповідачем, дочка часто хворіє, прив`язана до кожного з батьків. Особисті якості позивача в побуті та на роботі характеризуються позитивно.

Відповідач користується тим, що дитина проживає з нею з 2018 року і по теперішній час перешкоджає зустрічам дитини з батьком і його участі у вихованні дитини, чим порушує права позивача, як батька дитини.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.39).

Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вказаних вимог 12.12.2020 судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та отримано відповідну довідку (а.с.40).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 позовну заяву будо залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.41-42).

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 29.12.2020 (а.с.44).

11.01.2021 до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття позовної заяви з виправленнями (а.с.45,46-48).

У виправленій позовній заяві позивач додатково зазначив, що з його боку неодноразово приймалися спроби побачити дитину та поспілкуватися з нею по телефону, але вони були марними, відповідач не бажає досягати згоди в цьому питанні та всяко перешкоджає цьому.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Ухвалою суду від 15.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження, зобов`язано третю особу подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 15.01.2021 відповідач ОСОБА_2 отримала 01.02.2021 (а.с.137).

23.03.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Зайцевої О.О., відповідно до якого представник просить позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково; визначити ОСОБА_1 для спілкування з дочкою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожну першу, третю суботу місяця з 11:00 години до 16:00 год., та кожну другу та четверту неділю місяця з 11:00 години до 16:00 год., за місцем проживання дитини у АДРЕСА_2 , у присутності матері, ОСОБА_2 , упродовж перших трьох місяців із дня ухвалення рішення суду; у задоволенні інших позовних вимог відмовити (а.с.148-152).

При цьому посилається на те, що позовні вимоги заявлені у порушення прав дитини та усупереч принципу найкращого забезпечення її інтересів, а отже, такими, що підлягають частковому задоволенню.

Дитині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шість повних років.

Шлюб відповідача з батьком ОСОБА_5 , позивачем, ОСОБА_1 , було розірвано 23 жовтня 2018 року, спільне подружнє життя зазнало значного погіршення з 2017 року, у січні 2018 року було припинено повністю.

З моменту погіршення шлюбних відносин батьків, тобто з трьох доччиних років, дитина проживає з матір`ю, у АДРЕСА_2 , Відповідач мешкає окремо.

Місцем фактичного проживання ОСОБА_1 є м. Мерефа, Харківської області. З причин, незалежних від волі відповідача - зайнятості позивача на роботі, значної віддаленості місця його фактичного проживання від місця проживання дитини у м. Харкові - відвідування ОСОБА_5 позивачем відбувалося зрідка та недовго, через це спілкування проходило за умови необізнаності батька у звичках, потребах, культурі харчування та режимі існування дитини.

З січня 2017 року ОСОБА_5 відвідує дошкільний виховний заклад - дитячий садок № 264. Позивач дитину до садочка не приводив та не забирав, не брав участі у І батьківських заходах з благоустрою закладу, не був присутнім на зборах батьків, на дитячих святкових ранках тощо.

Матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_1 не надавав; як повсякденні потреби ОСОБА_5 , так і додаткові витрати у вигляді сплати ліків або податкових розвиваючих занять, сплачувала відповідач самотужки. Оскільки утримувати дитину на гідному рівні зараз непросто навіть повним сім`ям, де працюють обидва батьки, а матері-одиначці тим більше, відповідач зверталася із проханням по допомогу до позивача, але він відмовляв, мотивуючи відмову обов`язком утримувати нову сім`ю, та з відсутністю зайвих коштів.

За таких умов, через відсутність добровільної участі позивача в матеріальному утриманні дитини, відповідач 28.11.2018 була вимушена звернутися до Київського районного суду м. Харкова із позовом про стягнення аліментів в примусовому порядку. В результаті розгляду відповідної цивільної справи № 640/22337/18, згідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2019, яке залишено в силі відповідно до Постанови Харківського апеляційного суду від 10.06.2019, з ОСОБА_1 було стягнуто на користь дочки аліменти у розмірі 813 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28.11.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Підростаючи, відвідуючи дитячий садочок, ОСОБА_5 нерідко хворіла на простудні захворювання. Влітку 2019 року захворювання на ГРВІ тривало довго, призначені схеми лікування не спричиняли очікуваного ефекту. В жовтні 2019 року мати дитини була вимушена звернутися за лікуванням дитини до закладу «Дитячий медичний центр Планета педіатрія». Лікарями було встановлено діагноз: гострий бронхіт, загроза розвитку бронхіальної астми. Було призначено лікування, низка аналізів, поставлено додатково діагнози: алергія, хронічна вірусна інфекція (вірус Епштейна Барра, герпес 6 липу), дисфункція імунітету, бронхіальна астма, нефропатія сечового міхура. Великих зусиль з боку матері та дитини, а також непомірних матеріальних витрат коштувало недопущення перетворення бронхіту на бронхіальну астму, реабілітацію дитини, укріплення імунітету. Під час боротьби за здоров`я ОСОБА_5 , позивач матеріальну допомогу надав буквально один раз, придбавши ліки, і то, помилився у дозуванні та на свій розсуд замінив оригінальний препарат на його дешевший аналог.

Незважаючи на повну обізнаність у ситуації, можливість брати участь в житті дитини вільно та безперешкодно, усупереч постійним зверненням відповідачки по допомогу, ОСОБА_1 поводився суто формально, усуваючись від прийняття рішень щодо поліпшення умов життя доньки та утримання, та вимагаючи виключно усвідомлення його існування як батька та відповідного вшанування. Відвідування дитини з боку батька припинилося за його вільного свідомого рішення, оскільки можливість забирати дитину на прогулянки було втрачено у зв`язку із станом здоров`я дочки та приписами лікарів, а перебувати з дитиною за місцем її проживання, позивач відмовлявся.

З огляду на нездатність матері дитини під час хвороби ОСОБА_5 працювати у зв`язку з потребою постійного нагляду за дочкою та присутністю коло неї, враховуючи вартість медичних послуг, ліків та процедур, сім`я зазнала скрути, значні кошти довелося запозичати, але, незважаючи на вищенаведене, коштів не вистачало.

06.03.2020 ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовом про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину. Згідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2020, ухваленого в результаті розгляду цивільної справи № 953/3817/20, позовні вимоги було задоволено повністю, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати, пов`язані із хворобою дочки, у розмірі 10902,16 грн.

Зважаючи на замалу суму, стягнуту рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.03.2019 по справі № 640/22337/18 - 813 грн. щомісячно, мати дитини 14.04.2020 звернулася до суду із позовом про збільшення аліментів, справу було зареєстровано за номером 953/6065/20. В результаті розгляду справи № 953/6065/20, згідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2020, розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшено та встановлено у розмірі 1500 грн.

Аліменти на утримання дитини сплачувалися ОСОБА_1 мізерними сумами буквально два-три рази, додаткові витрати на лікування дитини та оздоровлення по цю пору батьком дитини не сплачені та не сплачуються.

Без звернення до виконавчої сліжби та пред`явлення виконавчого листа до виконання позивач сплачувати заборгованість та аліменти категорично відмовляється. ОСОБА_1 обізнаний в тому, що відповідач виховує дитину сама, без допомоги бабусь та дідусів - батьки пішли з життя, мати позивача з ОСОБА_5 та з відповідачем не спілкується.

Щодо вимоги, заявленої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі в її вихованні, така вимога є безпідставною, оскільки жодних перешкод для спілкування позивача з дочкою з боку матері дитини здійснено не було. Так, упродовж робочого дня або пізно ввечері, ОСОБА_2 може не відповідати на телефонні дзвінки. Але це не має бути витлумачено як перешкоджання будь-кому зв`язатися з нею, а тим більше, з дитиною, як шляхом телефонування в інший час, так і іншим чином. ОСОБА_1 вільно та безперешкодно спілкується з дитиною за умови фізичної можливості ОСОБА_2 забезпечити таке спілкування (особистої присутності поряд з дитиною, не перебування уві сні тощо).

Наразі ОСОБА_5 перебуває на щадному режимі, під постійним пильним наглядом матері щодо недопущення захворювань, з особливим режимом харчування, сну та активності тощо. Щодо дитини існує безліч застережень стосовно алергенів, які можуть входити до складу самих непередбачуваних харчових продуктів, ліків, іграшок або речей побутового вжитку. У зв`язку з пандемією гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та виданням Кабінетом Міністрів України Постанови від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, будь-яке переміщення громадським транспортом є вкрай небажаним.

З огляду на вищенаведене, інтереси дитини будуть максимально забезпечені у разі визначення батькові часу для спілкування з дитиною, яке буде відбуватися за місцем проживання ОСОБА_5 , де батько зможе дізнатися про інтереси дочки, подивитися на результати творчих вишукувань; нагодувати звичною для дитини їжею, оцінити матеріальні потреби, побачивши на власні очі обсяг наявного та потрібного для дівчинки. Дівчинка ж, зі свого боку, буде вбережена від небезпеки зазнати неабиякого стресу від зміни звичного, усталеного способу життя та захворювань, які можуть бути спричинені як під час подорожей містом на громадському транспорті, так і під час довготривалих прогулянок, вживання незвичної їжі або перебування в приміщенні із неприйнятним температурним режимом тощо.

Вважається необхідним та доцільним, враховуючи значний час відсутності будь-якого спілкування ОСОБА_1 з дочкою, а також для ретельного ознайомлення ОСОБА_1 з режимом життя дитини та її потребами, для встановлення найкращого контакту дитини з батьком, забезпечити упродовж перших трьох місяців після набуття судовим рішенням законної сили, особисту присутність матері під час таких зустрічей.

Найкращим забезпеченням інтересів дитини має бути прагнення батьків забезпечити зручні та безпечні умови для існування саме їй, дитині, в першу чергу, а не примушувати до подорожей в будь-яку погоду, будь-яку санітарно-епідеміологічну ситуацію, в невідомому напрямку для забезпечення дитиною тому з батьків, який проживає окремо, належної, за його переконанням, шани та уваги.

Вимогу про зобов`язання відповідачки «забезпечити можливість позивачеві відпустку разом із дитиною не менше 2-х тижнів на рік, для чого оформляти всі необхідні документи у разі необхідності виїзду за кордон» вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки Законодавство України в галузі сім`ї та прав дітей не містить обов`язку того з батьків, який проживає з дитиною, створювати комфортні умови для спілкування з дитиною того з батьків, який проживає окремо. Відсутній, також, припис щодо примушування дитини матір`ю до спілкування з батьком.

08.04.2021 до суду надійшли письмові пояснення за підписом директора Департаменту служб у справах дітей О.П.Малько, де зазначено, що Департамент частково підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що батько має право на безпосереднє спілкування з дитиною з урахуванням її віку та стану здоров`я (а.с.193).

Також суду надано письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою суду від 13.05.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.200,201-202).

Відповідно до ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач та її представник у судовому засіданні посилалися на те, що відповідач не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, визначаючи час для спілкування позивача з донькою, просили врахувати вік та стан здоров"я дитини.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у поданих до суду поясненнях зазначено про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , про що 09.10.2014 складено відповідний актовий запис №812 у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Батьками дитини вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23.10.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 04 вересня 2014 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - актовий запис № 512 (а.с.7).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.03.2019 у справі №640/22337/18 позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації - АДРЕСА_4 ), фактичне місце проживання - АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 813 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 28.11.2018р. до досягнення дитини повноліття (а.с.153-155).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07.07.2020 у справі №953/3817/20 позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстр. номер НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована: АДРЕСА_1 понесені додаткові витрати, пов"язані з хворобою дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 10902,16 грн. (а.с.156-158).

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2020 у справі №953/6065/20 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів на неповнолітню дитину задоволено частково, збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2019 по справі 640/22337/18 та стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с.159-164).

З консультативного висновку від 27.09.2014 вбачається, що ОСОБА_4 встановлено діагноз: IgE залежна алергія, бронхіальна астма, інфекційно-залежна, 2 ступінь, загострення легкого ступеня тяжкості. Хронічна герпесвірусна інфекція (вірус Епштейна Барр, герпес 6 типу, активна стадія. Дисфункція імунітету. ГРІ: гострий риніт (а.с.167, 168).

Рекомендовано обмежити відвідування громадських місць з великим скупченням дітей протягом 1 місяця.

Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст.19 СК України).

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок від 26.03.2021 №223 щодо доцільності встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно даного висновку, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради розглянуто питання щодо доцільності встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.194-195).

Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено. Мати дитини - ОСОБА_2 . Батько дитини - ОСОБА_1 . Шлюб між батьками дітей розірвано 23.10.2018. Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір`ю, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , де створені умови для перебування дитини (акт обстеження від 07.12.2020 депутата Мереф`янської міської ради). ОСОБА_1 матеріально забезпечений, працює на посаді маляра в ТОВ «БМП СХІДБУД», на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка № 23», де малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом фахівців з народження, за період з народження до досягнення дитиною 2 років 6 місяців, під час амбулаторних прийомів та візитів лікаря додому дівчинку супроводжували мати і батько. В подальшому, з квітня 2017 року по теперішній час на прийоми до лікаря ОСОБА_5 супроводжує мати. Батько до фахівців поліклініки з приводу стану здоров`я дочки не звертався. Дівчинка перебуває на диспансерному обліку з приводу бронхіальної астми 2 ступеню, хронічної вірусної інфекції, дисфункції імунітету.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.03.2019 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 813 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 р. до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07.07.2020 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати пов`язані з хворобою дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10902,16 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2020 збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2019 та стягувати з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2018 р. до досягнення дитиною повноліття.

Питання щодо доцільності встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.

Враховуючи вік дитини, рекомендації Комісії, а також право дитини на безпосередньо спілкування з батьком, керуючись ст.ст. 19, 153, 158 СК України, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 11.00 до 16.00; друга, четверта середа місяця з 17.00 до 19.00. Перший місяць зустрічі батька з дитиною проходять у присутності матері, ОСОБА_2 .

Відповідно до характеристики працівника, виданої 07.07.2020 ТОВ «БМП СХІДБУД», ОСОБА_1 , прийнятий в ТОВ «БМП СХІДБУД» на посаду маляра 09.09.2019, за час трудової діяльності зарекомендував себе як кваліфікований фахівець, добросовісний, дисциплінований працівник. Любить свою роботу і є справжнім професіоналом, користується заслуженою повагою серед співробітників. Обов`язковий і пунктуальний при виконанні своїх обов`язків. У відносинах з колегами уважний, за характером комунікабельний, товариський, доброзичливий. За час роботи дисциплінарних стягнень не має (а.с.8).

Депутатом Мереф`янської міської ради Нечепоренко О.В. складено Акт від 07.12.2020, після спілкування з сусідами складена характеристика на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 і знаходиться в громадському шлюбі з ОСОБА_6 . За період мешкання скарг, заяв та претензій в письмовій і усній формі до теперішнього часу не поступало, за місцем проживання характеризується з позитивного боку. У побуті завжди ввічливий, тактовний. За характером спокійний, врівноважений, розсудливий.

До кримінальної та адміністративної відповідальності під час мешкання за даною адресою не притягувався (а.с.9).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України це право дитини конкретизовано, зокрема, у статті 171 СК України, яка регулює врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

В ході судового розгляду встановлено, що малолітня ОСОБА_4 , 2014 р.н., після розірвання шлюбу батьків проживає разом з матір`ю.

Домовленості щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною між сторонами не досягнуто.

Як вбачається з пояснень позивача, останній прагне спілкуватися з малолітньою донькою, підтримувати родинні стосунки, а також приймати участь у її вихованні.

Суд, встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, врахувавши висновок органу опіки та піклування і вимоги статей 157, 158 СК України, приходить до втисновку про встановлення способу та порядку участі батька дитини ОСОБА_1 , у вихованні доньки ОСОБА_4 , 2014 р.н., саме згідно з висновком органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 26.03.2021 №223, запропоновані способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_4 , 2014 р.н., наведені у висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 26.03.2021 №223 відповідають інтересам неповнолітньої дитини та будуть ефективними у її вихованні тому приймаються судом до уваги.

На думку суду, обраний спосіб участі батька у вихованні малолітньої дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе задвоольнити позовні вимоги частково та встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час зустрічі батька з дитиною: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 11:00 год. до 16:00 год.; друга, четверта середа місяця з 17:00 год. до 19:00 год. Перший місяць зустрічі ОСОБА_1 з малолітньою дочкою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити у присутності матері ОСОБА_2 .

При цьому, право батьків змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою та з урахуванням стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення не обмежене.

Стосовно заявлених позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_2 надавати можливість позивачеві проводити відпустку разом з дитиною не менше 2-х тижнів на рік, для чого оформляти всі необхідні документи у разі необхідності виїзду за кордон, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, враховуючи вік дитини, особливості стану її здоров`я та, враховуючи досить тривалий час проживання з матір`ю, суд вважає, що на даний час це не відповідатиме інтересам дитини.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у разі налагодження стосунків та встановлення стійкого та довірливого зв`язку з донькою, досягнення дитиною старшого віку, позивач не позбавлений права на зміну вказаного способу участі у вихованні малолітньої доньки, шляхом збільшення чи зміни відповідних зустрічей, зміни їх часу чи порядку.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_2 вирішувати питання, що стосуються лікування, навчання, виховання дитини та інші подібні питання, тільки спільно з позивачем, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню, як такі, що є необґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 приймати участь у вирішенні вказаних питань.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги в частині встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, а у задоволенні решти заявлених позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12-15, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1 ч. 2, 7 ч. 8, 9, 10, 19, 159, 257 СК України, ст.ст.. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 141, 174, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час зустрічі батька з дитиною: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 11:00 год. до 16:00 год.; друга, четверта середа місяця з 17:00 год. до 19:00 год.

Перший місяць зустрічі ОСОБА_1 з малолітньою дочкою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводити у присутності матері ОСОБА_2 .

У задоволенні решти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Київського району м.Харкова, місце знаходження: 61002, м.Харків, вул.Чернишевська, 55

Повне судове рішення складено та підписано 28 травня 2021 року.

Суддя Колесник С.А.