_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3074/21
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

27.05.2021 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Гниличенко М.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ :

14.05.2021 року ОСОБА_1 , через адвоката Ларіонова С.Б., звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , якою просить стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 грошову суму в гривнях, еквівалентну 66786 доларів США по офіційному курсу НБУ на день виплати; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_3 , встановлено наступне.

Частиною першою статі 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно норм ЦПК існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача /ст.27 ЦПК/ та альтернативна підсудність за вибором позивача /ст.28 ЦПК/.

За приписами статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 , що територіально належить до юрисдикції (підсудності) Херсонського міського суду Херсонської області (73000, м.Херсон, вул. Маяковського, 6/29).

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив свою адресу проживання : АДРЕСА_3 та на підставі ч. 5 ст. 28 ЦПК України звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом про захист прав споживачів.

З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) позивача судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було направлено запит до відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 26.05.2021 року, вбачається, для надання відомостей необхідно вказати дані ідентифікуючі фізичну особу (дата народження або паспортні дані). Судом в запиті до відділу адресної довідкової роботи було зазначено лише ІПН ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив лише свій ідентифікуючий номер.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до статті 1-1 Закону цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року роз`яснив, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Згідно із статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є стягнення із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 66786 доларів США по офіційному курсу НБУ на день виплати, перерахованих позивачем на рахунок відповідача в якості авансової оплати до укладення договору підряду на виготовлення проекту будівництва житлового будинку, а також стягнення понесених судових витрат, при цьому із тексту позовної заяви вбачається, що в результаті усного обговорення, замовлення телефоном, дзвінками та повідомленнями через месенджери Instagram, Telegram та при особистих зустрічах позивач та відповідач попередньо погодили свої наміри та продовжили узгодження істотних умов договору підряду на проведення проектних робіт.

Позивач у позові зазначає, що відповідний та необхідний договір підряду між позивачем та відповідачем укладений не був, оскільки сторони не дійшли згоди щодо змісту технічного завдання, якості, ціни та інших істотних умов будівельного проекту.

Отже, спірні правовідносини не виникли з договору підряду, а стосуються стягнення безпідставно набутих коштів у вигляді повернення авансової суми, у зв`язку з чим на них не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано, які його права як споживача товарів, робіт або послуг та якими діями фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» (стаття 21) порушено, а відтак відсутні правові підстави для визначення підсудності даної справи за правилами процесуального закону про альтернативну підсудність.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, суд, на підставі вищевказаного, приходить до висновку, що дана справа не підсудна Київському районному суду м.Одеси та підлягає передачі на розгляд за територіальною підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області (73000, м.Херсон, вул. Маяковського, 6/29).

Керуючись ст.ст. 27,28,31,32, 187, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів передати на розгляд Херсонському міському суду Херсонської області (73000, м.Херсон, вул. Маяковського, 6/29).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Повний текст ухвали складено та підписано 27.05.2021 року.

Суддя Гниличенко М. В.