Головуючий у І інстанції Хоменко В.С.
Провадження №22-ц/824/2110/2021 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Поливач Л.Д., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року про повернення заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року заяву залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу в зв`язку із неусуненням недоліків.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про поверненняпозовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачемне усунуто встановлені йому недоліки, оскільки не надано оригінал квитанції про сплату судового збору, а надана позивачем копія квитанції є неналежним доказом сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви не було додано документу, що підтверджує сплату судового збору, в зв`язку із чим ухвалою суду від 18 серпня 2020 року заяву було залишено без руху, із зазначенням в ухвалі про необхідність сплатити судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. шляхом надання оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору (а.с.11-12).

17.09.2020 року до суду надійшло клопотання ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з копією квитанції про сплату судового збору у розмірі 2 102,00 грн. (а.с.14-15).

У пункті 26 Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами).

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем, всупереч вимог ухвали від 18 серпня 2020 року, суду надано копію квитанції про сплату судового збору, а не оригінал, при цьому із копії квитанції не вбачається, що судовий збір сплачений саме за подачу позовної заяви у справі № 752/16062/20, провадження №2/752/6538/20, оскільки вона не містить відповідної інформації про реквізити справи, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про застосування положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України та повернення заяви позивачу в зв`язку із ненаданням належних доказів сплати судового збору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд був зобов`язаний перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, не спростовують обґрунтованості висновків суду, оскільки сам по собі факт зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України жодною мірою не підтверджує ту обставину, що цей судовий збір сплачений в даній справі, що є обов`язковою умовою для висновку про належність платіжного доручення, як доказу, на підтвердження факту сплати судового збору.

Інші доводи апеляційної скаргипозивача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавствата власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, Київськийапеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: