Провадження № 4-с/643/6/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 Московський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

при секретарі Селіванової К.О.,

представника скаржника Рязанцевої О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кобулія Анна Геннадіївна, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просить визнати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кобулія Анни Геннадїївни від 26.05.2020р. по ВП № 47153951 в частині накладання арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 з виплати йому заробітної платні - неправомірною. Зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кобулія Анну Геннадіївну скасувати арешт, накладений на грошові кошти, що містяться на рахунку ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 по виплаті йому заробітної платні.

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходиться виконавче провадження №47153951 із виконання виконавчого листа №2-11970/2010, виданого Московським районним судом м. Харкова від 06.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700 грн. з усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 01.07.2010 і до повноліття дитини.26.05.2020 року в рамках здійснення зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать божнику. Зокрема, було накладено арешт на рахунок для зарахування заробітної плати, в зв`язку з чим ОСОБА_5 не може отримувати заробітну плату, яка є єдиним джерелом існування боржника, а також не має можливості оплачувати комунальні платежі та виплачувати борг, який має намір відшкодувати в повному обсязі перед стягувачем.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити.

В призначене судове засідання інші учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходиться виконавче провадження №47153951 із виконання виконавчого листа №2-11970/2010, виданого Московським районним судом м. Харкова від 06.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700 грн. з усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 01.07.2010 і до повноліття дитини.

26.05.2020 року в рамках здійснення зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать божнику.

Зокрема, було накладено арешт на рахунок для зарахування заробітної плати, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої ОСОБА_1 має відкритий рахунок НОМЕР_1 , на який нараховується заробітна плата.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно частини другої вказаної статті, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В той же час статтею 68Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч.3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 КЗпПУ при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України. - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч. 4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За таких обставин, суд вважає, що скарга обгрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.447 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати постанову старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кобулія Анни Геннадїївни від 26.05.2020р. по ВП № 47153951 в частині накладання арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 з виплати йому заробітної платні - неправомірною.

Зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Кобулія Анну Геннадіївну скасувати арешт, накладений на грошові кошти, що містяться на рахунку ( НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 по виплаті йому заробітної платні.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 26.05.2021.

Суддя І.Д.Мельникова