Справа № 462/5427/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 травня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Іванюк І.Д.

з участю секретаря с/з Колодій У.Б.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності. У вказаній квартирі окрім неї та дітей з 1998 року зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01 червня 2019 року відповідач забрав з квартири свої особисті речі та з того часу в ній не з`являється, не несе витрат щодо її утримання, не приймає участі у веденні господарства. Перешкод у користуванні даним житлом відповідачу ніхто ніколи не чинив, вона ж не може реалізувати своє право власності у повній мірі, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала з мотивів, наведених в такому, та пояснила, що відповідач по справі ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, який з червня 2019 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , так як вивіз з неї свої речі і добровільно пішов. З цього часу не приймає участі в утриманні такої, хоча перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто і ніколи не чинив. Ствердила, що реєстрація відповідача у квартирі порушує її права, як власника, вона не може вільно користуватися та розпоряджатися житловим приміщенням, на підставі чого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень суду не надав, у зв`язку з чим у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, оглянувши матеріали справи, заслухавши показання свідків, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти і батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та, що дана квартира належить їй одноосібно на праві власності, на підставі договору дарування № 725 від 06.08.2012 року /а.с. 4/.

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданою ОСББ «Сигнівка 3» від 14.01.2020 року, окрім позивачки у даній квартирі з 06.10.1998 року зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишній чоловік) /а.с. 5/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25.04.2017 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , укладений 09 листопада 1991 року у Відділі запису актів громадського стану Старосамбірського райвиконкому, актовий запис № 63. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору /а.с.6/.

Також встановлено, що відповідач не проживає у даній квартирі, що підтверджується актами ОСББ «Сигнівка 3» № 46 від 11.06.2019 року, № 63 від 15.08.2019 року, № 79 від 15.10.2019 року, № 35 від 20.07.2020 року /а.с. 7-10/.

Факт не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік також стверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Зокрема свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є хресною мамою молодного сина сторін ОСОБА_8 . Відносини між сторонами були досить складними, чому чотири роки тому позивачка розлучилася з відповідачем, проте він ще два роки проживав в квартирі, що є її особистою власністю, після чого добровільно забрав свої речі та залишив помешкання. Перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив. На даний час він винаймає житло неподалік.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки та проживає в цьому будинку все своє життя. Сторони буди одружені, проте відносини в них були складними, часто сварилися, як наслідок викликали поліцію та швидку допомогу для позивачки. Більше двох років відповідач не проживає в квартирі позивачки, яку їй подарували батьки. За цей час вона жодного разу не бачила, щоб він приходив в квартиру та навідував дітей. Зрідка бачить його неподалік їхнього будинку, де він вигулює собаку. Зі слів відповідача він винаймає поруч житло. Ствердила, що перешкод у користуванні житлом йому ніхто ніколи не чинив. Вона особисто бачила, як він добровільно перевозив свої речі та покинув житло позивачки.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 і не проживає в цьому житлі понад один рік без поважних причин, в судовому засіданні не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування житловим приміщенням, добровільно знятись із реєстрації у квартирі позивачки відповідач не бажає, тим самим створює перешкоди їй у здійсненні права власності на спірне житло, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141,258-259, 263-265, 274, 279, 280-282, 288, 354-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до вимог п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 19.05.2021 року.

Суддя Іванюк І.Д.