Справа № 548/886/20
Провадження №2/548/64/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2021 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з карткового рахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконала взяті на себе за кредитним договором № від 18.10.2017 року зобов`язання, а саме: у встановлений договором строк не повернула одержаний картковий кредит.

Позивач прохав стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 23 472, 18 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі 2 102, 00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 01.06.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 30.11.2020 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання представник позовача АТ «ОТП Банк» не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю проти заочного ухвалення рішення не заперечував.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

У судове засідання представниквідповідача адвокат Третяк К.П. не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу.

У відзиві на позов відповідач просила відмовити в задоволенні позову так як в кредитному договорі- договорі про споживчий кредит № від 18.10.2017 року в п.2.1 їй нав`язали картковий кредит та надали кредитну картку типу MasterCard Standart у порушення ч.5 ст.14 Закону України «Про споживче кредитування». Позивачем не доведено розмір її заборгованості так як надано розрахунок заборгованості замість виписки з особового рахунку. Відповідач також вказує, що згідно позовної заяви тіло кредиту, яке заборгував відповідач вказано позивачем в розмірі 3094, 38 грн., а потім з незрозумілих причин в сумі 20 041, 40 грн. Крім того вказує, що строк договору до 18.12.2018 року, але в супереч цьому позивач нараховував відповідачу проценти і після даної дати. Також відповідач вказує, що не підписував надані банком Тарифи обслуговування кредитних карт MasterCard Standart та правилами кредитування АТ «ОТП Банк». Тому вимоги банку про стягнення з нього відсотків за користування кредитними коштами є безпідставними. Крім того вказав, що згідно наданого розрахунку заборгованості вже фактично сплатив тіло кредиту.

У відповіді на відзив позивачем вказано, що відповідач погодився у умовами кредитного договору і підтвердив це своїм підписом. Вказав, що строк дії карткового кредиту 3 роки з дати підписання, а саме до 18.10.2020 року. Відповідачу було збільшено кредитний ліміт відповідно до п.8 правил користування карткою, тому тіло кредиту - 20 041, 40 грн. Та вказав, що розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом заборгованості відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд з`ясувавши позицію представника позивача та представника відповідача, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

Судом встановлено, що 18.10.2017 року між АТ «ОТП Банк`та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № від 18.10.2017 року.

Пунктом 2.1 договору обумовлено відкриття карткового рахунку в гривнях та видачу і обслуговування кредитної картки типу MasterCard Standart у випадку належного виконання позичальником умов договору та прийняття банком рішення про надання кредиту.

В позові вказано, що відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості зазначеної в розрахунку заборгованості, який складається з наступних складових частин :

1. кошти надані банком відповідачу у користування 3 094, 38 грн.;

2. щомісячна плата за обслуговування карткового рахунку 85, 00 грн.;

3. відсотки за користування кредитними коштами 9 960, 43 грн.;

4. нарахування штрафу за несвоєчасно сплачений платіж 2400, 00 грн.;

5. внесення коштів на рахунок картки за весь період користування - 12 022, 75 грн.

В подальшому в позові вказано, що станом на 06.02.2020 року заборгованість відповідача становить 23 472, 18 грн., яка складається з:

1. суми заборгованості по тілу кредиту 20 041, 40 грн.;

2. суми заборгованості за відсотками 3 430, 78 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Пунктом 2.2 договору вказано розмір кредитної лінії в сумі 3000, 00 грн.

Пунктом 2.3 договору вказано строк користування кредитної лінії 3 роки з моменту підписання сторонами договору.

Пунктом 2.3 договору вказано, що за користування кредитною лінією банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами банку на дату укладення угоди розмір процентів становить 40% річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги, що в мережі Інтернет та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки.

Тому посилання відповідача на неправомірність нарахування позивачем відсотків після спливу строку повернення споживчого кредиту 18.12.2018 року судом не беруться до уваги.

Як вищезазначено сторони вільні в укладенні договору і якщо відповідачу нав`язували картковий кредит вона могла не підписувати договір про надання споживчого кредиту, але остання цього не зробила, чим погодилася з усіма умовами добровільно і свідомо підписавши договір заздалегідь знаючи про картковий рахунок.

Не береться до уваги судом і твердження відповідача, що з її карткового рахунку в результаті шахрайських дій було зняті кошти, так як вона не вказує суму викрадених коштів та не надає доказів, що вона повідомляла про це позивача.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за договором №_Card від 18.10.2017, картковий рахунок № НОМЕР_1 про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) станом на 06.02.2020 року.

У відповідності до розділу 3 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Розділом 4 Положення передбачено, що банки обов`язково мають складати особові рахунки та виписки з них. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

В п. 62 Положення вказано, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

На час розгляду справи позивачем не було надано виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Наданий же позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог і повністю залежить від волі позивача.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не містить даних про вид та номер платіжної картки, на якій виникла заборгованість; не містить також даних про наявність на день підписання анкети-заяви кредитного ліміту в розмірі, вказаному в позові (3000 грн.) та про його збільшення в подальшому, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів суду не надано.

Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову.

З вищенаведеного суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача перед ним в сумі 23 472, 18 грн. яка складається з:

1. суми заборгованості по тілу кредиту 20 041, 40 грн.;

2. суми заборгованості за відсотками 3 430, 78 грн.

В той же час тіло кредиту (кошти надані банком відповідачу у користування) в сумі 3 094, 38 грн. фактично сплачено, оскільки згідно позовної відповідачем внесено кошти на рахунок картки за весь період користування в сумі 12 022, 75 грн.

Тобто відповідач фактично виконав свої зобов`язання перед банком по картковому рахунку до споживчого кредиту № від 18.10.2017 року та сплатив заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 094, 38 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з карткового рахунку слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2000, 00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-14, 76-81, 141, 209-211, 213, 216, 221, 228, 229, 235, 240-242, 258, 259,263-265,268, 354,355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з карткового рахунку відмовити за безпідставністю.

Стягнути з АТ «ОТП Банк», ОКПО 21685166 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач АТ «ОТП Банк», що знаходиться за адресою, м. Київ, вул. Жилянська, 43,ОКПО 21685166,

Представник позивача Кременецька Олена Леонтіївна, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 43,

Відповідач ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ,

Представник відповідача - адвокат Третяк Катерина Павлівна, що проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 13.01.2021 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна