ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 8/753/1/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Кримчук Я.Р., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження заяву боржника ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

02.09.2020 суддею Дарницького районного суду м. Києва Трусовою Т.О. видано судовий наказ № 753/13217/20 про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) на користь ОСОБА_2 (стягувача) аліментів на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.12.2020 року боржник звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 у заяві про видачу судового наказу не повідомила суд про наявність у неї та дитини є громадянства Російської Федерації та про те, що з боржника вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на підставі заочного рішенням Мирового судді судової дільниці № 94 Ялтинського судового району (міського округу Ялта) Республіки Крим від 14.12.2017.

Посилаючись на те, що наведені обставини є істотними, але про них не було відомо суду, боржник просить скасувати судовий наказ та відмовити у його видачі.

Ухвалою від 05.01.2021 суд поновив боржнику строк на подання даної заяви, відкрив провадження про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та призначив судове засідання на 26.05.2021.

В судовому засіданні боржник підтримав вимоги заяви пославшись на наведені у ній обставини і обґрунтування.

Представник стягувача ОСОБА_4 про розгляд заяви повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за адресою, зазначеною у заяві про видачу судового наказу, однак в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзиву на заяву не подав.

Заслухавши боржника та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви боржника з таких підстав.

За приписами статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи .

За змістом вказаної норми процесуального закону нововиявлені обставини передбачають наявність доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, а особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі.

Відповідно до положень частини 5 статті 183Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Аналіз змісту норм Розділу ІІ ЦПК України (статті 160-173) дає підстави для висновку, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Оскільки судовий наказ є немотивованим судовим рішенням, процедура його видачі обмежується перевіркою дотримання правил предметної, суб`єктної та територіальної юрисдикції (підсудності), відповідності вимог передбаченому законом переліку (стаття 161 ЦПК) та наявності у заяві про видачу судового наказу визначених законом реквізитів (стаття 163 ЦПК).

Відповідно до частини 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд може прийняти лише два рішення - видати судовий наказ або постановити ухвалу про відмову у його видачі.

Стаття 165 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Такими підставами є: подання заяви з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (без додержання визначеної законом форми та змісту); подання заяви особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписання її або підписання особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлення вимоги, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявність обставин, передбачених частиною першою статті 186 цього Кодексу (які є підставами для відмови у відкритті провадження у справі); з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності; отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Водночас визначені процесуальним законом підстави для відмови у видачі судового наказу у заяві боржника не наведені, а обставини, на які він посилається, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.

Так, відповідно до положень статей 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з 20.02.2014 територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією.

Стаття 9 цього Закону визначає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підтвердження існування нововивиявлених обставин боржником надано копію свідоцтва про народження дитини, виданого 15.09.2015 Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану так званого «Міністерства юстиції Республіки Крим» та копію заочного рішенням Мирового судді судової дільниці № 94 Ялтинського судового району (міського округу Ялта) Республіки Крим від 14.12.2017, які видані (прийняті) на тимчасово окупованій території України, а відтак вказані документи є недійсними і не створюють жодних правових наслідків.

За таких обставин навіть при наявності у суду на момент видачі оспорюваного судового наказу наданих відповідачем доказів результат розгляду заяви стягувача про видачу судового наказу був би такий самий.

Зважаючи на вищенаведене, передбачені законом підстави для скасування судового наказу відсутні.

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та залишити в силі судовий наказ судді Дарницького районного суду м. Києва Трусової Т.О. № 753/13217/20 від 02 вересня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: