Справа № 522/6889/21
Провадження № 2/522/6350/21
УХВАЛА

25 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання - Шеян І.В.

розглянувши розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Свяченої Ю.Б. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 19 липня 2021 року.

До суду 20 травня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Свяченої Ю.Б.

З 17 травня 2021 року по 21 травня 2021 року суддя Свячена Ю.Б. перебувала у щорічній відпустці, тому вищезазначена заява була передана судді 24 травня 2021 року, для розгляду.

В обґрунтування відводу зазначено, що у провадженні судді Свяченої Ю.Б. перебувала цивільна справа № 509/3010/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. По справі прийнято рішення. На думку заявниці у зазначеній справі були наявні обставини, які свідчать про неупередженість судді та надання переваг позивачу. Так позивач просив стягнути грошові кошти у розмірі 2 210 170 грн., що становить половину вартості придбаного майна згідно відповідних договорів купівлі-продажу, суд стягнув частину грошових коштів в сумі 2 173 734 грн., які надійшли від громадянина Словацької Республіки ОСОБА_3 . в якості подарунку, зменшивши самостійно при цьому і суму позову і підстави позову. Також, на думку заявниці, суд у вказаній справі вийшов за межі позовних вимог. зазначивши в рішенні суду про нікчемність договору дарування грошових коштів ОСОБА_1 громадянином Словацької Республіки ОСОБА_3 .

Також, під час розгляду справи № 509/3010/19 подавалось клопотання про забезпечення судових витрат відповідно до вимог ч. 4 ст. 135 ЦПК України, шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат на правову допомогу. Проте, ухвалою суду від 16 березня 2020 року у задоволенні зазначеного клопотання, також, було відмовлено. Окрім цього, в заяві зазначена незгода заявника з процесуальними рішеннями головуючого судді.

Згідно ч.8 ст.40 суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників

справи.

Суд проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про відвід вважає, її необґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За умовами ч.3 ч.4 ст.39ЦПКУкраїни відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Розглянувши клопотання, з точки зору національного закону - ст. 36ЦПК України, в контексті ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності, суд зазначає наступне:

-суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

-слід застосувати об`єктивний підхід,метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву(див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia),рішення від 28 листопада 2002 року, а такожрішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007року,п.66; «Агрокомплекс» проти України`від 06 жовтня 2011 року,п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейськийсуд з прав людинирозрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейськийсуд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що підставами для відводу головуючого судді від розгляду справи є незгода із процесуальними діями та рішенням судді по цивільній справі 509/3010/19.

Окрім цього, лише незгода сторони по справі з процесуальними діями судді по іншій справі не є підставами для відводу.

Предметом спору дійсної цивільної справи та предмет спору по цивільній справі № 509/3010/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя не є взаємопов`язаними. Розгляд суддею цивільної справи № 509/3010/19 не є підставою для сумніву у неупередженості судді. Також слід зазначити, що перше судове засідання по дійсній цивільній справі призначене на 19 липня 2021 року.

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності, однобічності та неупередженості судді Свяченої Ю.Б. а мотиви заявника ґрунтуються лише із незгодою з процесуальними діями судді.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ст. ст. 36 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, оскільки підстави для відводу зазначені заявником є необґрунтованими.

Доводи заяви про відвід не можуть ґрунтуватися на міркуваннях, що мають на меті обмежити або поставити під сумнів право іншої сторони на забезпечення та реалізацію своєї участі у розгляді справи.

Обставини, викладені в заяві про відвід головуючої судді є неправдивими та такими, що порочать правосуддя та формують негативні емоції, що перешкоджає об`єктивному формуванню внутрішнього переконання при винесенні рішенні.

Тому, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про відвід головуючого судді.

Відповідно до ч. 2 ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

З огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що наявні правові підстави для передачі заяви ОСОБА_1 про відвід судді до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Свяченої Ю.Б.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40, 260-263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Свяченої Ю.Б. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити .

Заяву про відвід передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Свячена Ю.Б.