Справа № 663/1696/20
Провадження № 2/663/38/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

18 січня 2021 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Клімченка М. І.

секретаря Подляшко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з позивачкою, донькою ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 та онуками в будинку зареєстрована, але не проживає її донька ОСОБА_2 . Позивачка змушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, що значно ускладнює її матеріальне становище. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивачки в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 31.10.1994 та посвідчений державним нотаріусом Шофаренко О.О.

Згідно довідки Широківської сільської ради Скадовського району від 15.06.2020 № 480 ОСОБА_2 , 1995 р.н. зареєстрована в АДРЕСА_1 , але проживає за вказаною адресою: АДРЕСА_2 .

З акту обстеження житлових умов від 26.05.2020 року, складеного членами комісії сільської ради від виборчого округу №1 ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 , але не проживає за даною адресою з вересня 2013 року.

Частиною 1 ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Та обставина, що відповідачка до теперішнього часу залишається зареєстрованою у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідачки у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М. І. Клімченко