КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року

м. Київ

справа № 757/6097/19-ц

провадження № 88-ц/824/14/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Махлай Л.Д., Стрижеуса А.М.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Камінської Дар`ї Валентинівни про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки виплати сум та компенсації втрати частини грошових доходів, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року представник ОСОБА_1 - Камінська Д.В. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь позивача нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати у сумі 10 773,06 грн; суму середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 106 220,46 грн; суму компенсації, передбачену Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 2 068,01 грн; моральну шкоду у сумі 3 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 20 березня 2017 року позивача звільнено з посади інженера ПАТ «Українська залізниця» Регіональної філії «Донецька залізниця» на підставі пункту 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Вказувала, що відповідачем у порушення ст.ст. 116, 117 КЗпП та ст. 24 Закону України «Про відпустки» не виплачено заборгованість із виплати заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та грошову компенсацію за усі невикористані дні щорічної відпустки в сумі 10 773,06 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 106 220,46 грн та 2 068,01 грн компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» відмовлено.

30 червня 2020 року представник позивача Камінська Д.В. звернулася до суду із заявою про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій остання з урахуванням поданих уточнень просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

В обґрунтування заяви зазначала, що 19 червня 2020 року оприлюднено постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №910/5953/17, де вирішено виключну правову проблему щодо питання правонаступництва АТ «Українська залізниця» за боргами державних підприємств залізничної галузі, зокрема ДП «Донецька залізниця».

Звертала увагу колегії суддів на те, що відповідно до вказаної постанови відповідач є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної реєстрації акціонерного товариства, тобто з 21 жовтня 2015 року.

Зазначала, що вказані обставини є істотними для постановлення правильного рішення у справі.

Стверджувала, що позивачу не могло бути відомо про існування вказаних обставин у зв`язку з тим, що постанова Київського апеляційного суду ухвалена 21 жовтня 2019 року, а постанова Великої Палати Верховного Суду лише 16 червня 2020 року.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник АТ «Українська залізниця» свого представника у судове засідання не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 423-429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Відповідно до статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин та нових доказів. Головною відмінністю нововиявлених обставин від нових обставин є момент їх виникнення. Так, нові обставини - це обставини, які виникли вже після ухвалення рішення суду та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відмінність нововиявлених обставин від нових доказів полягає в тому, що нові докази - це відомості про обставини справи, які досліджувалися судом, проте ці докази з тих чи інших причин не були надані суду під час розгляду справи.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року, якою вирішено питання щодо правонаступництва АТ «Українська залізниця» за боргами державних підприємств залізничної галузі, зокрема ДП «Донецька залізниця», та на яку ОСОБА_1 посилається як на підставу для перегляду постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами, не існувало на момент розгляду апеляційним судом апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2019 року, а тому вона є новим доказом.

Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального права, доводи заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів уважає, що обставини, на які посилається заявниця, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 із постановою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року та можуть бути підставою для її перегляду в касаційному порядку.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів доходить висновку, що підстави для перегляду і скасування постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відсутні.

Відповідно до пункту 1 частин третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Таким чином, оскільки зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України і не мають як істотного, так і будь-якого значення для вирішення цієї справи, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року слід відмовити та зазначену постанову залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 374, 423, 429 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Камінської Дар`ї Валентинівни про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року - залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено «19» січня 2020 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеус