КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/36/2021 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року у справі за позовом прокурора Святошинського району міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державна реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві, Головне управління Держземагентства у місті Києві Державного агентства земельних ресурсів України, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), садівниче товариство «Зв`язківець», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, визнання права власності та зобов`язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 через представника - адвоката Ліпатова І.А. звернувся до апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, прийнятої у зазначеній вище справів частині повороту виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року щодо зобов`язання Київської міської ради повернути у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0295, площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На обґрунтування заяви зазначено, що судове рішення апеляційного суду є не зовсім зрозумілим (неясним) в частині, що стосується повороту виконання рішення суду першої інстанції, зокрема, яким саме чином можна реалізувати виконання зобов`язання повернути земельну ділянку у власність відповідача, адже для повороту виконання рішення необхідно здійснити дії із державної реєстрації прав, а саме: скасувати реєстрацію права власності Київської міської ради та поновити запис щодо права власності ОСОБА_1 . Постанова суду від 16 грудня 2020 року не дає підстав для такого виконання, оскільки відповідно до положень пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації прав є судове рішення, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Крім того заявнику на зрозуміло, як саме технічно можливо здійснити повернення земельної ділянки шляхом зобов`язання повернути об`єкт нерухомого майна, для переходу права власності якого необхідно вчинення відповідного правочину. Чинне законодавство у сфері державної реєстрації вимагає вчинення відповідного правочину для переходу права власності до набувача або існування відповідної правової підстави передбаченої Законом України «Про державну речових реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, Київська міська рада, навіть за бажанням здійснити таке повернення, не зможе його реалізувати, оскільки відсутній правовий механізм для такого повернення за відсутності рішення суду, яке було б самостійною підставою для переходу права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні представник заявника Ліпатов І.А. заявлені вимоги щодо роз`яснення судового рішення підтримав з підстав, наведених в заяві.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили, тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог частини третьої статті 271 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та зміст судового рішення, яке заявник просить роз`яснити, колегія суддів вважає, що заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що у липні 2013 року прокурор Святошинського району м. Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Державна реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, ГУ Держземагентства у м. Києві Державного агентства земельних ресурсів України, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), СТ «Зв`язківець», про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, визнання права власності та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради № 847/1903 від 9 липня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ».

Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 912779 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0295, площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням (використанням) - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім`я ОСОБА_1 .ГУ земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 18 червня 2010 року та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05-7-03781, на підставі рішення Київської міської ради № 847/1903 від 9 липня 2009 року.

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути на користь Київської міської ради земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0295, вартістю 358 040,75 грн, що розташована по АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 3 липня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення задоволено, втім у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, відповідач через представника - адвоката Ліпатова І.А. подав апеляційну скаргу.

Під час здійснення апеляційного провадження у справі до апеляційного суду надійшла, зокрема, заява ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Ліпатовим І.А., про поворот виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року.

Заява була обґрунтована тим, що на момент розгляду справи в апеляційному суді оскаржуване рішення виконано у спосіб державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку за територіальною громадою м. Києва, тому у випадку задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та відмови у задоволенні позову виникне необхідність щодо повороту виконання зазначеного рішення та поновлення права власності відповідача на земельну ділянку.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову прокурора Святошинського району м. Києва відмовлено у повному обсязі.

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду задоволено. У порядку повороту виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року у справі № 759/10976/13-ц зобов`язано Київську міську раду повернути у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0295, площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року за заявою прокурора Святошинського району м. Києва.

Компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 5 926,00 грн сплаченого судового збору.

Звертаючись до апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови від 16 грудня 2020 року, представник заявника просив її роз`яснити в частині повороту виконання скасованого рішення суду першої інстанції щодо зобов`язання повернути у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку.

Згідно із статтею 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягає рішення суду, яке має виконуватися як у добровільному порядку, так і примусово.

Як вбачається зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, якою вирішено спір по суті та яка могла бути піддана примусовому виконанню, суд встановив, що 7 травня 2015 року на виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року прокуратурі Святошинського району м. Києва було видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь Київської міської ради земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0295, вартістю 358 040,75 грн, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с. 216, 218, т. 1).

Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 17 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження № 47564471 у зв`язку із фактичним виконанням рішення виконавчий лист було повернуто до суду першої інстанції (а.с. 217, т. 1).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 231832629 від 10 листопада 2020 року, на підставі оскаржуваного заочного рішення у зазначеній справі № 759/10976/13-ц 12 грудня 2019 року державним реєстратором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) було проведено державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради на земельну ділянку, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0295, площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 75, 76, т. 2).

З урахуванням вимог статті 444 ЦПК України, рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про поворот виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року, яким, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 повернути на користь Київської міської ради спірну земельну ділянку, оскільки після фактичного виконання вказаного рішення суду воно підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

З метою повернення учасників справи у первинне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду першої інстанції та захисту майнових прав відповідача, апеляційний суд в порядку виконання цього рішення вважав за необхідне зобов`язати Київську міську раду повернути у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0295, площею 0,1 га, розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Таким чином, зміст постанови апеляційного суду відповідає вимогам статті 382 ЦПК України, зокрема: в мотивувальній частині постанови чітко зазначені мотиви та підстави здійсненого повороту виконання скасованого рішення суду першої інстанції; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції і визначені відповідно до них правовідносини; вказані норми чинного законодавства із зазначенням назви закону (кодексу), статей і їх частин, якими керувався суд при вирішенні даного питання.

При цьому в заяві про роз`яснення судового рішення зазначається, що постанова апеляційного суду є не зовсім зрозумілою (неясною) в тому, яким саме чином можна реалізувати виконання зобов`язання повернути земельну ділянку у власність відповідача, адже для повороту виконання рішення необхідно здійснити дії із державної реєстрації прав, а саме: скасувати реєстрацію права власності Київської міської ради та поновити запис щодо права власності ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 26 вказаного вище Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

З наведеного вище вбачається, що скасування в апеляційному порядку судового рішення, на підставі якого було проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, фактично є скасуванням документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності, у даному випадку - права комунальної власності територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради на земельну ділянку, що належала відповідачу.

Відтак, постанова Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року з одночасним ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову прокурора Святошинського району м. Києва є достатньою підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації прав, а тому практичне значення для окремого зазначення про це у резолютивній частині рішення суду не потребувалося.

Проте, за заявою самого ж представника ОСОБА_1 - адвоката Ліпатова І.А. питання про поворот виконання рішення було вирішеноапеляційним судом у той самий спосіб, що й було виконане скасоване рішення районного суду, а саме шляхом зобов`язання повернення належного відповідачу майна, що відповідало принципу диспозитивності цивільного судочинства та положенням статті 444 ЦПК України.

Наразі ж представнику відповідача стало не зрозуміло, як саме технічно можливо здійснити повернення земельної ділянки шляхом зобов`язання повернути об`єкт нерухомого майна, оскільки для переходу права власності якого необхідно вчинення відповідного правочину, а чинне законодавство у сфері державної реєстрації вимагає вчинення відповідного правочину для переходу права власності до набувача або існування відповідної правової підстави передбаченої Законом України «Про державну речових реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, порядок внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передбачено статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до названої норми реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

Крім того, Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на викладене, внесення змін у Державний реєстр прав не нерухоме майно та їх обтяжень відбувається на підставі відповідних судових рішень, які набрали законної сили, і в даному випадку вчинення будь-якого правочину щодо поновлення запису про право власності власника майна не вимагається, а тому роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року в частині повороту виконання заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року щодо зобов`язання Київської міської ради повернути у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку не може відбутися як таке, що фактично призведе до внесення нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого судового рішення, та по суті є невірним трактуванням представником заявника змісту судового рішення суду апеляційної інстанції, а також порядку його виконання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав, визначених статтею 271 ЦПК України, для роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, його мотивувальна та резолютивна частини викладені чітко, конкретно та зрозуміло, порушенні заявником питання роз`яснення не потребують, тому заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись статями 271, 368, 381 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 759/10976/13-цзалишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній