КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 761/2077/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2113/2021
Головуючий у суді першої інстанції:Пономаренко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року,

встановив:

у січні 2019 року позивач - АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою, посилаючись на те, що він набув право власності на вказану квартиру, однак відповідач продовжує проживати в квартирі та чинить перешкоди у доступі до квартири.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року позов було задоволено частково, визнано відповідача такою, що втратила право користування квартирою, а в іншій частині вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду та просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та закрити провадження по справі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Альфа-банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» - Галас П.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ним та ОСОБА_1 26.06.2007 було укладено Договір кредиту. В забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту між ним того ж дня було укладено Договір іпотеки №39.29-50/498і (з наступними змінами від 12.10.2009), за яким в іпотеку було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі умов Іпотечного договору банк 03.05.2018 набув право власності на вказану квартиру, однак потрапити у квартиру неможливо, оскільки в ній проживає ОСОБА_1 . В зв`язку з цим позивач просив усунути йому перешкоди у здійсненні права користування належним йому майном шляхом надання безперешкодного доступу до вказаної квартири та визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування кв. АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2019 року позов було задоволено частково, визнано відповідача такою, що втратила право користування квартирою, а в іншій частині вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року було зупинено провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання рішення протиправним та скасування рішення державного реєстратора, яка перебувала в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року було відмовлено у задоволенні вказаного позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40911049 від 03 травня 2018 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», номер запису про право власності 25977260).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року провадження по справі було поновлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 03.05.2018 набув у власність вказану квартиру на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», йому належать права володіння, користування та розпорядження майном на свій розсуд, відповідач вже не є власником квартири, а тому втратив право користування ним. Разом з тим, суд визнав недоведеним факт чинення перешкод відповідачем позивачу в користуванні майном.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

В чч.1 та 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції станом на 03.05.2018) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

26.06.2007 між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту. В забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту між ними того ж дня було укладено Договір іпотеки №39.29-50/498і (з наступними змінами від 12.10.2009), за яким в іпотеку було передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі умов Іпотечного договору банк звернувся до державного реєстратора та 03.05.2018 рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 40911049 від 03 травня 2018 року про реєстрацію права власності набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-банк»), номер запису про право власності 25977260.

Оскільки рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 40911049 від 03 травня 2018 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-банк»), номер запису про право власності 25977260, було визнано протиправним та скасовано, заявлені позивачем вимоги про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, не підлягають задоволенню.

Тому висновок суду першої інстанції про задоволення вказаної вимоги не відповідає встановленим по справі обставинам.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність факту чинення перешкод позивачу у користуванні власністю з боку ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим і в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, зводяться до того, що відповідач не може бути виселений із спірної квартири, тоді як така позовна вимога позивачем не заявлялась.

Згідно положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Враховуючи викладене, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року слід частково скасувати в частині задоволення вимоги про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Судові витрати по справі колегія суддів розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору - 2 643 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 100 грн. Між ОСОБА_1 та адвокатом Тарасовим С.О. 18.02.2021 було укладено Договір про надання правової допомоги. В матеріали справи було надано Опис робіт, виконаних адвокатом за вказаним договором, в якому було визначено вид робіт та їх вартість. Вказані кошти були сплачені ОСОБА_1 , про що було надано до справи квитанції про перерахування коштів.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2019 року скасувати в частині визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 643 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 100 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 травня 2021 року.

Головуючий

Судді