Справа № 522/7578/20
Провадження № 2/522/4269/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 26031,26 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати.

Заявлені вимоги обгрнутовує тим, що 11.02.2020 року відповідач, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Тираспольська, 7 в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху, під час зміни напрямку руху, допустив наїзд на припаркований автомобіль марки KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Оскільки розмір матеріальної шкоди, заподіяний позивачу, перевищує суму страхового відшкодування позивач звернулась до суду із зазначеним позовом з метою відшкодування різниці вартості ремонту за рахунок відповідача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що виплачувати повинна страхова компанія.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

11.02.2020 року об 11 годині 10 хвилин, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ р.н. НОМЕР_3 , в м.Одесі по вул. Тираспольська, 7, у порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та здійснив наїзд на припаркований автомобіль KIA Sportage, р.н. НОМЕР_2 . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 11.03.2020 року, відповідача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (копія постанови додається) та призначене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зазначена постанова Приморського районного суду м.Одеси набрала законної сили 23.03.2020 року й до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась.

Власником пошкодженого автомобіля KIA Sportage, р.н. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 від 26.07.2017 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на час настання пригоди була застрахована в страховій компанії ПАТ НАСК «Оранта», відповідно до полісу №АО/6916478, який на момент ДТП був дійсним). Згідно зазначеного полісу встановлена сума франшизи 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень на одного потерпілого.

Порядок страхового відшкодування шкоди, нанесеної забезпеченим транспортним засобом регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону №1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Для визначення розміру нанесеної шкоди позивач звернулася до судового експерта ОСОБА_3 і отримала Висновок судового експерта № 34-20 від 27.02.202 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 44 573,59 грн., матеріальна шкода, нанесена шляхом пошкодження належного позивачу автомобіля KIA Sportage, р.н. НОМЕР_2 становить 64 391,38 гривень.

Позивачем за проведену автотоварознавчу експертизу сплачено її вартість 3 000, 00 гривень.

Висновок судового експерта № 34-20 від 27.02.202 року було складено для подання до суду, експерт вказав на обізнаність про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта, отже зазначений Висновок судового експерта № 34-20 відповідає вимогам належності та допустимості доказів, встановленим ст.ст. 77-78, 102,106 ЦПК України.

При цьому, згідно Висновку №34-20 експертом встановлено, що до суми матеріальної шкоди в т.ч. відноситься і втрата товарної вартості автомобіля KIA Sportage, р.н. НОМЕР_2 у зв`язку із його пошкодженням внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також внаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Відповідно до Висновку №34-20 розмір втрати товарної вартості автомобіля KIA Sportage, р.н. НОМЕР_2 становить 19817,79 гривень.

Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015 року по справі №6-760цс15 дійшов наступних висновків.

«Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В свою чергу, статтею 32 Закону №1961-IV встановлені випадки, коли страховиком шкода не відшкодовується.

Так, згідно п.32.7 ч.1 ст.32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

В постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №359/2309/17 вказано:

«…правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)…»

«…Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку…»

Страховик ПАТ НАСК «Оранта» виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту свої відповідальності, а саме 38 360,12 гривень, що підтверджується 1) заявою на виплату грошового переказу ПАТ НАСК «Оранта» від 06.04.2020 року на суму 29360,10 гривень; 2) заявою на виплату грошового переказу ПАТ НАСК «Оранта» від 29.04.2020 року на суму 9000,00 грн., наявними в матеріалах справи.

Ст.1194 ЦК України вказує, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Отже, розмір відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача становить:

26 031,26? гривень = 64 391,38 гривень (загальний розмір матеріальної шкоди) 38 360,12 гривень (страхове відшкодування)???, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того позивач просить також стягнути з відповідача на її користь витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 6750 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.8, ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

З наведеного вище суд вважає за можливе стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. (квитанція # MP_AB250197RTМ_13609829) та витрати пов`язані з встановленням розміру шкоди в сумі 3000 грн. ( квитанція до прибуткового касового ордеру від 18.02.2020 року), які підтверджені матеріалами справи.

Оскільки позивач приймає участь у справі не самостійно, а шляхом залучення представника - адвоката, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у разі задоволення позову.

За правилами ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просить стягнути на її користь також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6750 грн.. На підтвердження понесених витрат надано до суду квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 23.04.2020 року, угоду на надання правової допомоги від 23.04.2020 року в пункті 4 якої зазначено, що гонорар адвоката становить 6750 грн..

Суд вважає, що визначений адвокатом розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт за понад рік розгляду справи у суді; ціною позову та значенням справи для сторони, сплатою судових зборів за подання заяв про витребування доказів, тому суд дійшов до переконання, що представником позивача надано належні та допустимі докази, які надані до матеріалів справи понесених ним витрат у справі, які підлягають стягненню із відповідача.

З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16, 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_6 ) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 26 031,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_6 ) відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи в розмірі 9750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_6 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 27.05.2021 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

27.05.21