Справа № 159/688/21
Провадження № 2/159/475/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря Посполітак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за наданими банківськими послугами.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 20.05.2017 року відповідач звернувся до АТ КБ «»Приватбанк» з метою отримання банківської послуги, в зв`язку з чим підписав відповідну Заяву. ОСОБА_1 при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду про те, що Заява разом з «Умовами» та «Правилами» надання банківських послуг, «Тарифами» складають між ними Договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував і на час звернення до суду останній має заборгованість за тілом кредиту - 18533,63 гривні, заборгованість за відсотками - 5130,17 яку просить стягнути з ОСОБА_1 .

Ухвалою від 15 березня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі з одночасним визначенням строку для подання відповідачу відзиву на позов.

У відзиві на позов ОСОБА_1 зазначив, що заявлені вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими при цьому зазначив, що позивачем не надано суду належних доказів оформлення та укладення між сторонами кредитного договору. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних та допустимими доказів, які би б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи Заяву.

Вважає, що додані до позову Умови не є складовою кредитного договору. Зазначає також, що Паспорт споживчого кредиту не може бути визнано укладенням договору. Наданий розрахунок заборгованості не є безспірним доказом існування договірних відносин та фактичного розміру заборгованості, оскільки, банком не доведено укладення договору з дотриманням передбаченої законодавством форми. Зазначене свідчить, що позовні вимоги відповідно до такого договору не підлягають задоволенню і крім того, умови такого договору є не справедливими, оскільки позивачем в односторонньому порядку підвищувались процентні ставки, а відтак сума боргу повинна бути значно меншою.

Одночасно просив застосувати до вказаних правовідносин позовну давність, яка є самостійною підставою для відмови в позові.

У відповіді на відзив позивач вказав, що відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписавши таку заяву він взяв на себе зобов`язання виконувати Умови договору. Позичальник до банківської установи не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, а це свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші Умови обслуговування і повністю з ними погодився про що свідчить факт підписання Договору користування кредитними грошовими засобами та погашення яке він здійснював, що також підтверджено розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

Крім того відповідачем 12.08.2019 року підписано Паспорт споживчого кредиту в якому зазначена процентна ставка, права та обов`язки сторін договору, відповідальність, тобто відповідачем отримана повна інформація про умови кредитування.

Зазначає також, що позивачем не пропущено строку позовної давності, так як строк дії картки закінчується в липні 2023 року.

В своїх письмових запереченнях відповідач зазначив, що не погоджується з вимогами банку, оскільки розрахунок заборгованості не може бути належним доказом наявності такої заборгованості.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши надані письмові докази приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Так в ході судового розгляду встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідач підписавши її погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають Договір банківських послуг.

Відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому поряд з іншими умовами визначена процентна ставка кредиту.

У відповідності до довідки банку ОСОБА_1 після підписання кредитного договору без номера, були видані кредитні картки: НОМЕР_1 (дата відкриття 20.05.2017 року, термін дії 03.21) та 4149629…686 (дата відкриття 12.08.2019 року, термін дії 07.23 року).

У відповідності до розрахунку заборгованості за договором від 20.05.2017 року вона становить -18533,63 гривні за тілом кредиту та 5130,37 гривні за відсотками.

Про використання відповідачем кредитних карток починаючи з 20.05.2017 року свідчить роздруківка банку про проведення операції і зокрема, остання операція датована 14.06.2018 року (придбання продуктів, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 , неодноразове поповнення кредитного рахунку і зокрема готівкою в терміналі самообслуговування міста Ковель бульвар Лесі Українки, 37 від 18.06.2020 року, переказ з картки «Приватбанку» через додаток Приват 24 -1000 гривень 14.02.2020 року Відправник ОСОБА_2 .

Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його використання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач власноручно підписав Паспорт споживчого кредиту в якому зазначена процентна ставка, а тому у позивача в результаті невиконання належним чином взятого на себе зобов`язання виникло право вимагати стягнення не тільки заборгованості за тілом кредиту , а і відсотками.

Вимоги щодо сплати пені та штрафів позивачем не заявлено. Банком надано виписку з карткового рахунку з якої прослідковується, що відповідачем було встановлено відповідний кредитний ліміт та вбачається, що відповідач отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінал в касах магазинів, маючи кредитну карту «Універсальна».

З розрахунку заборгованості та вказаної виписки про рух коштів слідує, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Зазначені докази фактично не оспорюється відповідачем, вони жодним чином не спростовані ним.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до однозначного висновку, що між сторонами було укладено Договір фінансових послуг, який тривалий час частково виконувався відповідачем, а відтак його слід вважати укладеним.

З цих підстав суд вважає, що посилання відповідача на Положення Закону України «Про захист прав споживача» і зокрема ст.18 цього закону про несправедливість умов договору є необґрунтованими та безпідставними, адже сторони досягли згоди щодо всіх умов, засвідчивши Анкету заяву та Паспорт споживчого кредиту власним підписом.

Не ґрунтується на законі і вимоги відповідача, щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Так відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки.

Суд зазначає також, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, які використовуються повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перелік позовної давності починається зі спливом строком виконання.

Відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місця. Отже строк перевипущеної картки становить 07.2023 року (довідка про видачу кредитних карт). Позивач звернувся до суду з позовом 04.02.2021 року, тобто до спливу строку позовної давності.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідачем у відзиві на позов не надано жодного доказу на спростування заявлених позовних вимог, а лише посилання на загальні положення законодавства. Ним же не подано відповідних розрахунків. Не заявлено будь-яких клопотань крім висловленої незгоди щодо наявної заборгованості.

Враховуючи сукупність заявлених вище обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2270 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 207, 256, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) в користь акціонерного товариства «Приватбанк» на рахунок № НОМЕР_3 - для погашення заборгованості та судових витрат ( 01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1д, , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.05.2017 року в сумі 23664,00 ( двадцять три тисячі шістсот шістдесят чотири грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства «Приватбанк» 2270 (дві тисячі двісті сімдесят ) гривень сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 27 травня 2021 року.

Головуючий: В.О.Лесик