Справа № 242/4639/20
Провадження 2/242/37/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Переясловської Ю.А., за участю секретаря судового засідання Каменської А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мабаракшина Ельміра Дамирівна, до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що у жовтні 2006 року позивач отримала у відділенні АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 5000, 00 грн. До настання АТО на території Донецької області позивач справно сплачувала кошти за користуванням кредитом. У зв`язку з невиконанням зобов`язання за Кредитним договором, 23.11.2017 року, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис, який зареєстровано за № 12411, за яким стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором. Вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідач жодним чином не проінформував позивача про розмір заборгованості до моменту вчинення виконавчого напису; на момент звернення відповідача із заявою про вчинення виконавчого напису, сума заборгованості не була безспірною та була значно завищена. При отриманні кредитної картки кредитний ліміт становив 5000, 00 грн., проте у виконавчому написі заборгованість за тілом кредиту становила 8993 грн. 33 коп. При цьому, позивачу жодним чином не було повідомлено про те, що при вчиненні виконавчого напису, сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. Також зазначає, що нотаріус не повідомляв позивача про те, що до неї звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. В подальшому надала доповнення до позовної заяви. У зв`язку з викладеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 23.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 12411, про стягнення невиплачених у строк відповідно до умов Кредитного договору від 20.10.2006 року, грошових коштів у сумі 116138 грн. 74 коп., стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу з відповідача.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.11.2020 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.12.2020 року, витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. завірені належним чином копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 12411 від 23.11.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 116138 грн. 74 коп. (заборгованості за кредитним договором від 20.10.2006 р.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали до суду заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав до суду пояснення до доповнення до позовної заяви, в яких зазначено, що 20.10.2006 року позивач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана анкета позичальника б/н від 20.10.2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої ОСОБА_1 виявила бажання отримувати послуги банка, в тому числі, щодо кредитування карткового рахунку згідно до умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банка, й в подальшому отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Отже, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 була обізнана та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а отже, прийняла на себе зобов`язання як позичальника виконувати умови договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки у разі порушення грошового зобов`язання. За змістом обставин, викладених у позовній заяві, позивачкою належними доказами не спростовуються обставини: підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами, до яких приєднався клієнт, Тарифами банку, складають договір про надання банківських послуг, отримання кредитної карти з кредитним лімітом, користування кредитними коштами, а тому згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, вважає, що дані обставини не підлягають доказуванню. Також зазначає, що 23.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського МНО Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 12411, яким запропоновано стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь банка заборгованість за договором б/н від 20.10.2006 року в розмірі 116138, 74 грн. Жодних розрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тобто позивач не спростовує належними доказами ані факту заборгованості перед банком, ані розміру боргу, зазначеного у виконавчому написі. Також зазначає, що кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через вчинення виконавчого напису, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з оплати заборгованості за договором. Тому вважає, що вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, у письмових поясненнях від 04.03.2021 р. представник відповідача зазначив, що відповідач не отримав копію позовної заяви з доданими до неї документами, чим порушено його процесуальні права.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що відповідно до даних, що наявні в матеріалах справи, копія позовної заяви з додатками були направлені на адресу відповідача 24.11.2020 р.

Однак, з огляду на заяву представника відповідача про неотримання відповідачем копії позову з додатками, суд відклав судове засідання, призначене на 12.04.2021 р., до 29.04.2021 р. та повторно направив на адресу відповідача копію позовної заяви з додатками рекомендованим листом з повідомленням.

Однак, 29.04.2021 р. представник відповідача до судового засідання також не з`явився, додаткових пояснень по справі чи відзиву на позов суду не надав.

18.05.2021 р. представник відповідача також до судового засідання не з`явився, додаткових пояснень по суті справи не надав.

Представник позивача 15.04.2021 р. надала суду письмові заперечення на пояснення відповідача, в яких зазначила, що сам факт підписання позивачем анкети-заяви від 20.10.2006 року не оспорюється. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначила, що сума кредиту при укладенні договору становила 5000,00 грн., однак виконавчим написом № 12411 стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 116138, 74 грн., з яких заборгованість становить: за тілом кредиту 8993, 33 грн., заборгованість за відсотками 97501,16 грн., заборгованість за пенею та комісією 3637,64 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 500 грн. У зв`язку чим, позивачу не зрозуміла причина збільшення заборгованості за тілом кредиту. Крім того, звертає увагу, що анкета-заява від 20.10.2006 року не містить розміру процентної ставки, порядок та умови нарахування пені та штрафів. Припущення відповідача відносно того, що розрахунків або доказів невідповідності або відсутності боргу перед банком на день вчинення виконавчого напису не надано, позивач не спростував належними доказами факту заборгованості перед банком та розміру заборгованості, не відповідають дійсності з тих причин, що позивачу не було повідомлено про вчинення виконавчого напису. Крім того, позивачу жодним чином не було повідомлено про те, що при вчиненні виконавчого напису сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, що свідчить про спірність суми боргу. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 20.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступник правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № б/н, згідно якого позивач отримала кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 5000,00 грн.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.10.2006 року вбачається, що позивач станом на 31.07.2017 року має заборгованість в розмірі 116138 грн. 33 коп., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8993 грн. 33 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 97501 грн. 16 коп.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3637 грн. 64 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5506 грн. 61 коп.

ПАТ КБ «Приватбанк» направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № б/н від 20.10.2006 року, та повідомило, що станом на 31.07.2017 року ОСОБА_1 має прострочену заборгованість перед Банком у розмірі 116 138 грн. 74 коп. та вимагає повернути суму кредиту.

Відповідно до виконавчого напису від 23.11.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації за № 12411, за яким у безспірному порядку стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», невиплачені в строк відповідно до умов Кредитного договору від 20.10.2006 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.07.2017 року, грошові кошти в сумі 116 138 грн. 74 коп. з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8993 грн. 33 коп.; заборгованість за відсотками у розмірі 97501 грн. 16 коп.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3637 грн. 64 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5506 грн. 61 коп., стягнення здійснюється за період з 20.10.2006 року по 31.07.2017 року.

У відповідності до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

В судовому засіданні були досліджені матеріали виконавчого надпису, надані на вимогу суду приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.

Як вбачається зі змісту виконавчого напису від 23.11.2017 р. № 12411, до складу заборгованості ОСОБА_1 була включена заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3637 грн. 64 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 5506 грн. 61 коп.

Позивач, в позовній заяві вказує, що заборгованість не є безспірною, оскільки вона здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором № б/н від 20.10.2006 року, що остання виконувала свої обов`язки за укладеним кредитним договором належним чином до 2014 року.

Разом з цим, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно копії паспорту громадянина України, позивач ОСОБА_1 зареєстрована у смт. Курахівка Донецької області та на момент вчинення виконавчого надпису проживала у зазначеному населеному пункті.

Вказаний населений пункт відноситься до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р.

Таким чином, нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, свідчить про те, що стягнута за виконавчим написом нотаріуса сума заборгованості не є безспірною.

Крім того, з наявних у справі документів не вбачається можливим перевірити обґрунтованість нарахованих відповідачем позивачу відсотків за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку, значно перевищують суму основного боргу.

Крім того, нотаріус мав перевірити, чи була отримана боржником письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов`язання. Документи на підтвердження отримання боржником претензії відсутні. На спростування доводів позовної заяви відповідачем належних доказів не надано.

У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості встановити, чи обґрунтованим є зазначений у виконавчому написі розмір боргу позивача на користь відповідача. Про необхідність встановлення цих обставин зазначив Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій у цивільній справі № 305/2082/14-ц.

Крім того, відповідачем не доведено того, що заборгованість позивача за тілом кредиту складає 8993,33 грн. при тому, що кредитний ліміт було встановлено в розмірі 5000,00 грн.

За таких обставин, матеріалами справи спростовується безспірність боргу позивача на користь відповідача.

А отже, є підстави вважати, що відповідачем та третьою особою було порушено право позивачки на спростування обґрунтованості суми, заявленої банком в якості безспірного боргу.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд встановив наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16).

Позивачем при подачі позову зазначено, що нею понесені витрати на правову допомогу, однак відповідних платіжних документів та акту виконаних робіт суду надано не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривні. У зв`язку з задоволенням позовних вимог сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.2-5, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), в інтересах якої діє адвокат Мабаракшина Ельміра Дамирівна (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ), третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, пр.-т. Миру, буд. 55 ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12411 від 23.11.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк () грошових коштів у сумі 116 138 (сто шістнадцять тисяч сто тридцять вісім) грн. 74 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (дві тисячі сто дві) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2021 року.

Суддя Ю.А. Переясловська