Провадження 2/193/323/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 травня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Томинець О. В.,

при секретарі судового засідання Хомич Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2021 року до суду звернулась позивач з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 8 вересня 2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому народився їх спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Шлюбні відносини між ними припинились на початку березня 2020 року, відповідач на даний час проживає окремо від неї з малолітнім сином - у с. Мар`ївка-2 Софіївського району.

Зазначає, що відповідає є здоровою та працездатною особою, працює у ДУ «Софіївка виправна колонія (№45)» черговим помічником і в змозі надати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_3 , однак добровільно надавати допомогу на утримання сина відповідач відмовляється.

У зв`язку з цим, позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала і просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, втім також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, пред`явлений до нього позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення.

У зв`язку з неявкою сторін в силу вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи обставини справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 вересня 2018 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Покровським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що цього ж дня вчинений актовий запис за № 568, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серїі НОМЕР_1 від 08.09.2018 року (а.с. 3).

Від шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації зроблено запис №840, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданий 26.10.2019 року зареєстрований Тернівським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області. Батьком дитини записаний відповідач (а.с.4).

Відповідно до довідки № 161 від 05.05.2021 видана Управлінням соціального захисту населення Криворізької районної державної адміністрації, позивач тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує соціальну допомогу (а.с. 6).

З довідки № 160 від 30.04.2021 року, виданої виконавчим комітетом Софіївської селищної ради вбачається, що дитина проживає разом із позивачем (а.с. 3).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатний та може надавати допомогу на утримання дитини до його повноліття.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).

Днем звернення позивача до суду є 11.05.2021 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення повноліття дитини, щомісячно, починаючи з 11 травня 2021 року.

Відповідно дост.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір у розмірі 908 грн., від попередньої сплати якого позивач звільнена.

Керуючись ст. 182 183, 192 СК України, ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 24 травня 2021 року.

Суддя О.В. Томинець