МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15 січня 2021 року Справа №370/2594/20

Суддя Макарівського районного суду Київської області Тандир Олексій Віталійович, розглянувши заяву адвоката Мельник Ольги Вікторівни - представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

10.11.2020 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Мельник О.В., звернулась до Макарівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому зазначила, що між нею та відповідачем в 1999 році було укладено шлюб, який розірвано рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21.08.2019 року. За час перебування в шлюбі сторони в 2007 році побудували садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який побудований за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з них є рівними. Факт закінчення будівництва спірного об`єкту нерухомого майна ще до розірвання шлюбу підтверджується погодженим в Макарівській філії ЕГГ 11.09.2007 року робочого проекту газозабезпечення житлового будинку, звідки вбачається, що на момент газифікації будинку в 2007 році він вже був повністю збудований. Як стало відомо позивачу, відповідач після розірвання шлюбу оформив право власності на вказаний вище будинок самостійно повністю на своє ім`я. Однак, майно, що збудоване у шлюбі, але введене в експлуатацію одним із подружжя після його розірвання, підлягає поділу як нерухоме майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки сам по собі факт розірвання шлюбу не впливає на правовий статус такого майна, оскільки його будівництво закінчено до розірвання шлюбу.

На підставі викладеного просила суд: 1) визнати об`єкт нерухомого майна, а саме садовий будинок загальною площею 102,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :05:042:0024, об`єктом права спільної сумісної власності як такий, що набутий під час шлюбу позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 ; 2) в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину вказаного будинку.

15.01.2021 року до Макарівського районного суду надійшла заява адвоката Мельник О.В. про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на садовий будинок, який є предметом вказаного вище позову, а саме: об`єкт нерухомого майна - садовий будинок загальною площею 102,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :05:042:0024, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . В обґрунтування своєї заяви посилалась на те, що відповідач неодноразово говорив про те, що має намір продати спірний будинок, і оскільки на даний час право власності на спірний будинок оформлене саме за відповідачем, то він в будь-який час може відчужити його, а тому не вжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити виконання можливого позитивного рішення суду у справі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва №760/25599/18 від 21.08.2019 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21.08.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 12).

Як вказала позивач, за час перебування у шлюбі нею з відповідачем на земельній ділянці, що розташована в Садовому товаристві «Імпульс» на території Колонщинської сільської ради був побудований садовий будинок. Так, з довідки СТ «Імпульс» №10/05 від 26.10.2020 року (а.с. 34), вбачається, що на земельній ділянці, що розташована на території садово товариства та власником якої є ОСОБА_2 , у 2007-2011 роках збудовано садовий будинок під АДРЕСА_1 та господарські будівлі.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №225895896 від 28.09.2020 року (а.с. 29), право приватної власності на садовий будинок загальною площею 102,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :05:042:0024, зареєстроване 18.12.2019 року за ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Позивачем у повному обсязі доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову.

В контексті означеного слід звернути увагу на те, що одним із завдань цивільного судочинства у відповідності до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Невжиття таких заходів унеможливить ефективний захист та поновлення прав позивача, у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення таких прав, оскільки на даний час відповідач може розпорядитись садовим будинком, що є предметом спору.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів предстаника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260, 353-355 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Заяву адвоката Мельник Ольги Вікторівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Накласти арешт на садовий будинок загальною площею 102,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер :05:042:0024, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Тандир