Справа № 583/961/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

17.03.2021 відкрито провадження у даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом від 15.01.2021 з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої обов`язки по утриманню доньки він виконує в повному обсязі в добровільному порядку, окрім аліментів купує іграшки,їжу, водить до дитячих розважальних закладів тощо. Разом з тим, він має непрацездатних батьків, яким надає матеріальну допомогу та здійснює догляд за ними у зв`язку з їх похилим віком та станом здоров`я, зокрема сплатив санаторне лікування для матері в ТОВ «Санаторій Сосновий Бір». Він працює машиністом парової пересувної депарафінізаційної установки й після сплати аліментів на утримання дитини та непрацездатних батьків, які часто хворіють, перебувають на обліку у лікарів та потребують також його матеріальної допомоги, він опиняється в скрутному матеріальному становищі. Тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу від 15.01.2021, на утримання доньки з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

05.04.2021 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не надано доказів погіршення його матеріального стану з моменту прийняття судового наказу від 15.01.2021. Також позивач зазначає, що саме на його утриманні перебувають батьки, однак у батьків є ще один син, брат позивача ОСОБА_5 , який також піклується про батьків. Батьки позивача мають пенсійне забезпечення і позивачем не надано доказів того, що вони потребують саме матеріальної допомоги та що саме позивач надає таку допомогу,в якому розмірі. Просить врахувати,що у позивача немає іншої сім`ї, неповнолітніх дітей, він фізично здоровий, офіційно працевлаштований в ПАТ «Укрнафта», де отримує високу зарплатню. Донька ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги, враховуючи, що вона в даному віці активно розвивається, відвідує заняття в танцювальному гуртку, у клубі розвитку дитячих здібностей, планується відвідування занять поглибленого вивчення англійської мови. Просить критично поставитися до доказів, наданих стороною позивача, так як довідки про перебування на обліку батьків не підтверджують суми витрат, а копія чеку по відвідування санаторію «Сосновий Бір» не містить інформації про те, хто відвідувач санаторію та хто платник послуг. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

16.04.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що його брат, ОСОБА_5 проживає окремо від батьків, матеріальної допомоги він їм не надає, оскільки тривалий час офіційного місця роботи не має, має тимчасові заробітки, яких ледве вистачає на проживання, так як він також сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей. Позивач для своїх батьків є годувальником, оскільки останні отримують пенсію, розмір якої є мінімальним і прожити на неї двом літнім людям, які в силу віку та стану здоров`я витрачають основну її частину на ліки, є неможливим. Тому половина його доходу йде на забезпечення належних умов проживання батьків, які утримували його в свій час. Його дохід складається тільки із заробітної плати, яка повністю витрачається на щоденні потреби. Також зазначає, що ним було придбано в оплату частинами відповідачці мобільний телефон на загальну суму 37498 грн, яким вона на даний час користується, а він сплачує за нього по теперішній час. Наголошує, що він згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів він жодного разу не ухилився від сплати аліментів, однак на даний час він не може сплачувати саме той розмір. Вказує, що відповідачкою не надано доказів на підтвердження відвідування донькою занять в танцювальному гуртку, а також відповідачка має високий дохід з надання послуг у сфері косметології, хоча вона офіційно не працевлаштована та не сплачує податки державі, сплачує тільки за оренду приміщення. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на правничу допомогу.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася.

Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.

Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України.

Встановлено, що на підставі судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумької області від 15.01.2021 №583/71/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Сторонами не оспорений факт проживання дитини на даний час разом з відповідачкою.

Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які є пенсіонерами, часто хворіють і перебувають на обліку у лікарів, отримують мінімальну пенсію, в зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги з його сторони. Таким чином, він перебуває у скрутному матеріальному становищі і не має можливості в повній мірі виконувати покладений обов`язок щодо сплати аліментів на утримання спільної з відповідачкою дитини у розмірі, визначеному судовим наказом від 15.01.2021.

Однак, посилання позивача на наявність у нього на утриманні батьків похилого віку, які є пенсіонерами, не може бути взято до уваги як підставу для зменшення розміру аліментів, оскільки з матеріалів справи вбачається, що його матеріальний стан не погіршився, як того вимагає ст. 192 СК України, та не змінилися інші обставини його життя, що також відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 по цивільній справі №234/6207/17.

Позивач є фізично здоровою особою працездатного віку, має постійну роботу та його матеріальний стан цілком дозволяє сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які визначені судовим наказом від 15.01.2021.

Отже, позивачем, в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища позивача, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів.

Зменшення розміру аліментів без будь-яких підстав суперечить інтересам малолітньої дитини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, з позивача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 ЦПК України.

Так положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача надані договір про надання правничої допомоги від 23.03.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 05.04.2021, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (детальний опис) від 05.04.2021, квитанція №05/04 від 05.04.2021 про оплату 2000 грн.

Таким чином, на користь відповідачки підлягає стягненню з позивача в рахунок відшкодування судових витрат 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 181-183, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування судових витрат 2000 (дві тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 26 травня 2021 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко