Справа номер 490/4330/20 Головуючий суду першої інстанції Гуденко О. А.
Провадження номер 22-ц/812/128/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,

без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року, постановлену за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» подало до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн.

Обґрунтовуючи свій позов, ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» вказувало, що 13 грудня 2017 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережній, в районі перехрестя з вул. Пушкінською м.Миколаєва, допустив зіткнення із транспортним засобом Volkswagen Polo номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 , ставши учасником ДТП, з невідомих причин залишив місце події.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на підставі поліса №АК6515681 від 13 травня 2017 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, за полісом складає 100 000 грн, франшиза 0 грн.

Постановами Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП.

Позивач зазначав, що розрахунок розміру страхового відшкодування та його виплата власнику транспортного засобу Volkswagen Polo номерний знак НОМЕР_2 здійснювався на підставі договору-полісу №АК6515681 від 13 травня 2017 року, звіту про оцінку збитків, які становили 127 660,69 грн, страхового акту та платіжного доручення №115441 від 23.10.2019.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 49 500 грн страхового відшкодування та судовий збір.

22 липня 2020 року ухвалою Центрального суду м. Миколаєва за вказаним позовом відкрито провадження.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст.255 ЦПК України. Обґрунтовуючи своє клопотання, відповідач вказував, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року у справі №490/10497/18 з нього на користь позивача вже стягнуто в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 500 грн. Посилаючись на те, що вже ухвалено рішення з приводу спору між тими самими сторонами та щодо того ж предмету , ОСОБА_1 просив задовольнити його клопотання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Провадження у даній справі на підставі ст. 255 ЦПК України закрито.

Постановляючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що 25 лютого 2020 року судом вже було розглянуто справу між тими самими сторонами та щодо того ж предмету спору, про що ухвалено судове рішення.

Не погодившись із таким висновком суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати, а справу повернути до районного суду для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи свою скаргу, позивач зазначав, що ліміт відповідальності ОСОБА_1 за страховим полісом становить 100 000 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» за вказаним полісом сплатила на відшкодування спричиненої ОСОБА_1 шкоди 100 000 грн. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року з ОСОБА_1 на користь позивача було стягнуто тільки частину страхового відшкодування у сумі 50 500 грн, що підтверджено платіжним дорученням №019034 від 25.04.2018. У даній справі предметом позовних вимог є стягнення з ОСОБА_1 страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «СК «Уніка» в сумі 49 500 грн за платіжним дорученням №115441 від 23.10.2019. Посилаючись на зазначене, апелянт просив його скаргу задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на підставі поліса №АК6515681 від 13 травня 2017 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, за полісом складає 100 000 грн, франшиза 0 грн.

13 грудня 2017 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережній, в районі перехрестя з вул. Пушкінською м.Миколаєва, допустив зіткнення із транспортним засобом Volkswagen Polo номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 , ставши учасником ДТП, з невідомих причин залишив місце події.

Постановами Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та 122-4 КУпАП.

На відшкодування спричиненої ОСОБА_1 шкоди позивачем було сплачено 100 000 грн двома платіжними дорученнями №019034 від 25.04.2018 на суму 50 500 грн та №115441 від 23.10.2019 на суму 49 500 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року у справі №490/10497/18 з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанії «Уніка» в порядку регресу стягнуто 50 500 грн страхового відшкодування, які страхова компанія сплатила за спричинену ОСОБА_1 шкоду власнику транспортного засобу Volkswagen Polo номерний знак НОМЕР_2 на підставі платіжного доручення №019034 від 25.04.2018.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми права, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Зі змісту позовних вимог та доданих до позову доказів вбачається, що ліміт відповідальності ОСОБА_1 за спричинену майну шкоду згідно з полісом №АК6515681 від 13 травня 2017 року становив 100 000 грн.

Предметом позову ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» є стягнення з ОСОБА_1 в порядку регресу 49 500 грн страхового відшкодування на підставі платіжного доручення №115441 від 23.10.2019 на суму 49 500 грн, що є другим платежем в рамках ліміту відповідальності.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2020 року у справі №490/10497/18 з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанії «Уніка» в порядку регресу стягнуто 50 500 грн страхового відшкодування, які страхова компанія сплатила за спричинену ОСОБА_1 шкоду власнику транспортного засобу Volkswagen Polo номерний знак НОМЕР_2 на підставі платіжного доручення №019034 від 25.04.2018, яке було першим платежем.

Отже, висновок суду про наявність спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є помилковим.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 20 січня 2021 року.