ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 695/2231/20
Провадження № 22-ц/821/96/21
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: - Василенко Л. І.,

суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В.,

секретаря: Анкудінова О. І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у складі головуючої судді Середи Л. В.,

в с т а н о в и в :

17 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя в якому просила визнати автомобіль марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 364 000 грн 00 коп., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У порядку поділу спільного майна подружжя, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину вартості вказаного автомобіля в сумі 182 000 грн 00 коп., та орієнтовний розмір судових витрат сума яких складає 16 240 грн 40 коп.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову

Заява мотивована тим що автомобіль марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 , є спільною сумісною власністю сторін, в свою чергу відповідач ОСОБА_2 не бажає в добровільному порядку вирішити спір щодо його поділу та виплатити позивачці належну компенсацію, а навпаки позбавляє її можливості його використовувати. Припинивши спільно проживати з нею, ОСОБА_1 самостійно експлуатує спірний автомобіль для задоволення власних потреб, в тому числі в комерційних цілях, як таксі, чим призводить автомобіль до його фізичного зносу та, відповідно, зменшення ринкової вартості спірного майна.

ОСОБА_1 стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, у разі задоволення позову, або призвести до неможливості його виконання. Крім того, відповідач ОСОБА_2 неодноразово висловлював погрози, щодо продажу вищевказаного автомобіля, оскільки у відповідача наявні всі можливості відчужити дане майно в будь-який спосіб, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Таким чином, ОСОБА_1 просила, до вступу в законну силу рішення суду по даній справі, накласти арешт на автомобіль марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 , заборонивши відповідачу його відчуження передачу третім особам будь-яким можливим способом, а також заборонивши ОСОБА_2 експлуатацію даного автомобіля з поміщенням його у гараж за адресою реєстрації його проживання у якому він зберігався: АДРЕСА_1 . Заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності щодо автомобіля: марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 , заборонивши відповідачу ОСОБА_2 його відчуження чи передачу третім особам будь-яким можливим способом; заборонено ОСОБА_2 експлуатацію даного автомобіля з поміщенням його у гараж за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації права власності щодо автомобіля марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 .

Встановлено строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - до 21 вересня 2021 року.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а тому дійшов висновку про накладання арешту на вказаний автомобіль заборонивши його експлуатацію та будь-які дії, спрямовані на його відчуження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 24 листопада 2020 року ОСОБА_2 скеровано до суду апеляційну скаргу в якій порушено питання про її скасування, з посиланням на невідповідність висновків викладених у оскаржуваному судовому рішенні, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Мотивація апеляційної скарги зводиться до того, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області від 21 вересня 2020 року, скаржник не був власником автомобіля марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал -В, він-код НОМЕР_2 .

Відповідно до договору комісії від 19 вересня 2020 року № 7826/20/002232, укладеного між ОСОБА_2 (комітентом) та ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» (комісіонером), та послідуючого укладення від цієї ж дати між ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, останнім здійснено продаж транспортного засобу марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 за ціною 10 000 грн 00 коп.

При цьому, ОСОБА_2 просив дослідити копії договорів комісії та купівлі- продажу, оскільки вони не були предметом дослідження суду першої інстанції. Фактично, судом не здійснювалися дії, щодо перевірки належності відповідачу майна, на момент постановлення ухвали. Неможливість подання доказів до місцевого суду обумовлена розглядом заяви про забезпечення позову без участі скаржника.

Оскарження ухвали, як зазначає ОСОБА_2 , є необхідним, адже саме на нього покладено обов`язок по відношенню до майна, яким він вже не володіє і у випадку звернення ухвали, як виконавчого документу до виконання, може привести його до матеріальних та часових затрат.

Діючий актуальний номер транспортного засобу змінено і він не відповідає тому, що зазначено в ухвалі. Накладення арешту на автомобіль з попереднім номером не призведе до неможливості його подальшого перепродажу новим власником, який не являється стороною боржника у розумінні вказаної ухвали як виконавчого документа.

ОСОБА_2 зазначив, що відчуження транспортного засобу не впливає на правовий режим майна, а позивачка має право доводити факт його купівлі в рамках шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 виклала свої заперечення, щодо наведених скаржником обставин та доводів поданої ним скарги, з обґрунтуванням власної мотивації їх відхилення, яка полягає в наступному.

Вчинення відповідачем ОСОБА_2 дій, щодо відчуження спірного автомобіля, свідчить про правомірність висновків оскаржуваної ухвали суду, оскільки цими діями він підтвердив доводи позивачки та висновки до яких прийшов суд при її постановленні, про реальну небезпеку вчинення відповідачем дій щодо автомобіля з метою уникнення цивільно-правової відповідальності та порушення прав ОСОБА_1 .

Крім того, оскільки ОСОБА_1 , як співвласник автомобіля, марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 364 00 грн 00 коп., не надавала згоду ОСОБА_2 на його відчуження розмір ідеальних часток якого не визначено, а між сторонами існує спір з приводу вказаного майна, тому виходячи з диспозиції ст. 203, 205, 215 ЦК України ці обставини є підставою для визнання недійсним і договору комісії від 19 вересня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» та договору купівлі - продажу вказаного транспортного засобу від 19 вересня 2020 року № 7828/20/002232, укладеного між ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» та гр. ОСОБА_3 з визнанням за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину спірного автомобіля і одночасним припиненням права власності на 1/2 його частину за ОСОБА_2 .

Враховуючи наведені обставини та недобросовісні дії ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спрямовані на позбавлення ОСОБА_1 її права власності, позивачка подала заяву про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, якою просила визнати автомобіль марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю. Визнати недійсним договір комісії від 19 вересня 2020 року № 7826/20/002232, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» і договір купівлі - продажу транспортного засобу автомобіля марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 від 19 вересня 2020 року № 7828/20/002232, укладеного між ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» та ОСОБА_3 . У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. ч. 3, 4 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 цього Кодексу, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З огляду на наведені норми процесуального права та з метою перевірки обставин, встановлених ч. 4 ст. 367 ЦПК України, а також з урахуванням того, що розгляд заяви про забезпечення позову судом першої інстанції проведено у стислі строки без участі скаржника, колегія суддів приймає до уваги докази надані ОСОБА_2 разом із апеляційною скаргою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Міщенка С. В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи, в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 , колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ст. 258 ЦПК України ухвали є видом судових рішень.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приведеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову місцевий суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 може розпорядитися спірним майном, зокрема належним йому автомобілем марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 , на свій розсуд.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно повторно виданого Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , 31 липня 1999 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Синевирської сілької ради Міжгірського району Закарпатської області (а. с. 7).

Відповідно до рішення Золотоніського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2019 року у справі № 695/1736/19 шлюб між сторонами розірвано (а. с. 8).

З витягу з ЄДР МВС, без зазначення дати його формування, вбачається, що 16 січня 2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 12).

Відповідно до договору комісії від 19 вересня 2020 року № 7826/20/002232, ОСОБА_2 (комітент) та ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» (комісіонер) домовилися, що комісіонер зобов`язується вчинити від імені комітента продаж транспортного засобу марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 30).

Згідно договору купівлі-продажу від 19 вересня 2020 року № 7826/20/002232, ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» здійснило продаж транспортного засобу марки «VOLVO V60» 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 покупцю ОСОБА_3 за ціною 10 000 грн 00 коп. (а. с. 31).

Ухвалою Золотоніськогоміськрайонного суду Черкаської області від 10 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (а. с. 23).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 та 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчиняти певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У свою чергу, згідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись в суд 17 вересня 2020 року з заявою про забезпечення позову про поділ майна подружжя ОСОБА_1 виклала свої вимоги, щодо предмета забезпечення позову з відповідним обґрунтуванням, що наводилося вище, зазначивши в якості відповідача у даному позові ОСОБА_2 .

Водночас, 19 вересня 2020 року ОСОБА_2 були укладені договори комісії та купівлі-продажу. Відповідно до змісту останнього договору, спірний автомобіль вибув з володіння відповідача ОСОБА_2 перейшовши у власність ОСОБА_3 .

Таким чином, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали суду від 21 вересня 2020 року власником спірного автомобіля VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал - В, він-код НОМЕР_2 була - ОСОБА_3 , тоді як вище приведені правові норми констатують, що позов забезпечується накладенням арешту на майно що належать, зокрема, відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

ОСОБА_3 , яка на даний час є власниками спірного майна, не була залучена до участі у вказаній справі в якості сторони в ній.

Суд першої інстанції на зазначене належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про вжиття заходів забезпечення позову, у способи визначені в оскаржуваній ухвалі, щодо спірного майна власником якого не є відповідач у справі ОСОБА_2 .

Фактично, судом не здійснювалися дії, щодо перевірки належності майна, на момент постановлення ухвали саме відповідачу.

07.12.2020 ОСОБА_1 було подано до суду заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог в якій відповідачами зазначено: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ», а зміст позовних вимог викладено: визнати автомобіль марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал-В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю; визнати недійсним договір комісії від 19.09.2020 № 7826/20/002232, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» і договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал-В, він-код НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1 від 19.09.2020 № 7828/20/002232, укладеного між ТОВ «Торговий Дім «Авто-Світ» та ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки VOLVO V60, 2012 року випуску, універсал- В, він-код НОМЕР_2 .

Мотиви відмови в задоволенні апеляційної скарги, наведені ОСОБА_1 у поданому нею відзиві, зокрема в частині подачі нею приведеної заяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, не можуть заслуговувати на увагу та бути підставою для залишення оскаржуваної ухвали без змін, оскільки на момент її постановлення, за приведеного кола осіб та заявлених позовних вимог, власник майна, яке стало предметом забезпечення, не був стороною у справі, що в свою чергу унеможливило встановлення всіх обставин справи та об`єктивного вирішення заяви про забезпечення позову, та її подальшого виконання.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону колегія суддів вважає, що оскільки судом допущено порушення норм процесуального права то апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2020 року скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, за встановлених обставин, відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

О. В. Карпенко