Справа № 462/2451/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року суддя Залізничного районного суду м.Львова, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Львівській області НП України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 12 квітня 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 19.04.2018 р. рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/283/18 за його позовом до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії постановлено визнати протиправними дії начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Гарасима П.С. щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 28.08.2017 p., зобов`язано начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Гарасима П.С. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 28.08.2017 р. та за результатами розгляду вжити заходів реагування відповідно чинного законодавства. Зазначене рішення набрало законної сили 29.05.2018 р. Однак до тепер не виконано. Вважає, що неправомірними діями Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушеннях режиму сну, дратівливості, невпевненості, незахищеності, неможливості реалізації своїх прав, неможливості спрогнозувати свої дії. Він потребує додаткових зусиль для можливості подолати такі негативні наслідки. Розмір моральної шкоди оцінює у 100000 грн. Просить суд стягнути з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач надав копію рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/283/18 від 19.04.2018 р.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 13 квітня 2021року відкрито позовне провадження за даною позовною заявою та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач Головне Управління національної поліції у Львівській області НП України на позовну заяву надав відзив, позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, зазначив, що після отримання 08.05.2018 рішення суд, вже 18.05.2018 начальником Залізничного ВП П. С. Гарасимом таке рішення було виконано в повному обсязі про що ОСОБА_1 було проінформовано листом № 5983/38/01-18. Також зазначив, що позивач не надав суду доказів завдання йому моральних страждань. Вважає, що дії відповідача носять тенденційний характер, спрямовані на збагачення. До відзиву надав Довідку про результати проведення перевірки по рішенню Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року з додатками.

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив, згідно до якого зазначив, що не слід брати до уваги відзив, оскільки він поданий особою, яка не має на то повноважень. Також надав ксерокопію виписки з медичної картки, згідно до якої вбачається, що 20.07.2020 року він відвідав невропатолога Комунальної 3 міської поліклініки м.Львова.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як вбачається з рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року у справі №813/283/18 за позовом ОСОБА_1 до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії ухвалено визнати протиправними дії начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Гарасима П.С. щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 28.08.2017p., зобов`язано начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Гарасима П.С. розглянути скаргу ОСОБА_1 від 28.08.2017 р. та за результатами розгляду вжити заходів реагування відповідно до чинного законодавства.

Зазначене рішення набрало законної сили 29.05.2018 року.

Згідно до довідки про результати проведення перевірки по рішенню суду від 19.04.2018 року по справі №813/283/18, розпочатої 11.05.2018 року, закінченої 18.05.2018 року, встановлено, що начальником Залізничного відділу поліції підполковником Гарасимом П.С. затверджений висновок службової перевірки по скарзі громадянина ОСОБА_1 від 13.09.2017. та надіслана відповідь заявнику. Результати перевірки рішення суду: Надіслати рекомендованим листом з врученням копію відповіді по скарзі ОСОБА_1 від 28.08.2017 року.

Як вбачається з копії листа Залізничного ВП ГУНП у Львівській області від 18 травня 2018 року за №5983/38/01-18 ОСОБА_1 надіслана повторно копія відповіді від 19 вересня 2017 року за №0-25/38/01-17 за результатами розгляду його скарги від 28.08.2017 р. на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року. Зазначене підтверджується копією квитанції «УКРПОШТИ» від 18.05.2018 року о 13.00.34год. №2396. З копії відповіді від 19 вересня 2018 року вбачається, що за результатами проведеної перевірки інформація, викладена у зверненні ОСОБА_1 , не знайшла свого документального підтвердження.

Таким чином, рішення суду виконано.

Згідно із частиною другою статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обовьязок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно з пунктами 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст.79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою - підлягають доказуванню на загальних підставах та є обовязком позивача (ст. 12, 81 ЦПК України).

Суд вважає, що відповідач Залізничне ВП ГУ НП у Львівській області виконав рішення суду, що підтверджується належним та допустимим доказом. Відповідачем була проведена перевірка та своєчасно надана відповідь позивачу в рахунок виконання рішення суду.

Тому не можна вважати що відповідач вчинив неправомірні дії щодо позивача. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 доказів спричинення йому моральної шкоди будь-якими діями відповідачем Залізничним ВП ГУ НП у Львівській області суду не надав. Відвідування невропатолога 20.07.2020 року не є належним доказом такої шкоди.

Суд також враховує, що сама по собі така обставина, як несвоєчасність надання відповіді на запит, не може вважатися доказом заподіяння моральної шкоди та підставою для стягнення моральної шкоди.

З огляду на зазначене суд вважає, що позов підлягає відмові за безпідставністю.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Львівській області НП України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.М.Румілова