Справа № 146/713/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Мухи Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що в 1996 році вона купила в ОСОБА_2 житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , в якому вона проживає з 2005 року. Оформити нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку позивач не змогла, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 березня 1997 року виданого Солнцевським відділом РАЦС м. Москва. З 2005 року по даний час ОСОБА_1 відкрито та безперервно володіє вказаним будинком, проживає в ньому більше 10 років. З моменту його вселення з 2005 року вона за свої кошти проводила поточні та капітальні ремонти житлового будинку, регулярно сплачувала кошти за користування електричною енергією та водопостачання.

Позивач змушена звернутися до суду, який просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання, витребувано з Державного нотаріального архіву Вінницької області копії спадкової справи із відомостями про коло спадкоємців та видачу свідоцтва про право на спадщину заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва.

Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з необхідністю витребування нових доказів з Тульчинської державної нотаріальної контори, яка виконує обов`язки Томашпільської державної нотаріальної контори спадкову справу на майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, просила позов задовольнити. Судові витрати просила залишити за нею.

Від Вапнярської селищної ради надійшла заява, в якій Вапнярська селищна рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просить справу розглянути без участі представника селищної ради.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 видно, що ОСОБА_4 придбала будинок у 1996 році за адресою АДРЕСА_1 і проживає в ньому по теперішній час.

Суд, розглянувши заяви сторін, свідків дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 з 2005 року (а.с. 8).

Як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 від 19 квітня 1988 року успадкувала житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 після ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно довідки комунального підприємства «Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації», відповідно до проведеної інвентаризації станом на 25 квітня 2002 року об`єкт нерухомого майна розташований по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ «а», літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «Б», прибудови - сараю літ. «б1», веранди літ. «б2», вбиральні літ «В», огорожі - 1, хвіртки - 2, загальною площею 63,90 кв. м.; житловою площею - 42,200 кв.м. Згідно архівних даних, станом на 31 грудня 2012 року право власності на дане майно зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 20).

Як видно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Солнцевським відділом РАЦС 29 березня 1997 року, актовий запис № 376 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Москва (а.с. 4).

Як вбачається з повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області свідоцтво про право на спадщину заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва не видавалося.

Позивач ОСОБА_1 здійснює оплату за електроенергію, здійснила підключення газу до житлового будинку, що підтверджується копіями квитанції та копіями договору на виконання робіт, актами виконаних робіт наявними у матеріалах справи (а.с. 9-12).

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Основною підставою для застосування набувальної давності як підстави для виникнення права власності у користувача майном є те, що майно щодо якого ставиться таке питання є таким, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Враховуючи, що вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. ОСОБА_1 добросовісно володіє житловим будинком більше десяти років, проводить поточні ремонти та сплачує всі комунальні платежі, протягом всього періоду володіння будинком ніхто не оскаржував право позивача на володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевказаного періоду позивач володів даним житловим будинком безперервно, що підтверджується письмовими поясненнями свідка.

Аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 78, 95, 163, 141, 228, 229, 235, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Вапнярської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2021 року.