Провадження № 2/522/3609/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 та просила змінити спосіб стягнення аліментів на свою користь з відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої суми у розмірі 2 000, 00 грн щомісячно на стягнення аліментів у розмірі ј з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення повноліття дитиною, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 11.09.2009 року нею було укладено шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народилася дочка - ОСОБА_3 . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.03.2016 року, що набрало законної сили. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2018 року присуджено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в суми 2 000 грн щомісячно, починаючи з 19.03.2018 року до досягнення повноліття дитиною, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач посилається на те, що в ходи розгляду справи про встановлення розміру аліментів Київським районним судом м. Одеси були витребувані дані про доходи відповідача, які, однак, були отримані позивачем лише після розгляду справи по суті. Зокрема, позивачем було отримано відомості про доходи відповідача за період з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року. З огляду на вказаний документ та його зміст позивач наполягає на тому, що відповідач має стабільний дохід та можливість утримувати свою дочку на належному рівні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2019 року справу було передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Приморського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

09 січня 2020 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому послався на наступні обставини. Розмір аліментів на утримання дитини сторін у справі був визначений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2018 року, яке набрало законної сили 19.10.2019 року в день прийняття Постанови Одеського апеляційного суду. Позивач не надав до суду жодних доказів та інформації про покращення майнового стану відповідача після визначення розміру аліментів вказаним рішенням суду, а надані позивачем відомості з податкового органу про суми виплачених доходів відповідачу стосуються періоду до ухвалення рішення суду. Також відповідач посилається на те, що правовими позиціями Верховного Суду, збільшення розміру аліментів можливе за умови саме «суттєвого» «(значного)» покращення матеріального стану», наявність такого покращення позивачем не доведена. Відповідач також посилається на те, що позивач не мав об`єктивних перешкод для своєчасного отримання відповідних даних про доходи відповідача при розгляді справи про стягнення аліментів Київським районним судом м. Одеси, а також зазначає про наявність у відповідача дітей від іншого шлюбу. Одночасно відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення збільшеного розміру аліментів з дати звернення до суду із цим позовом, наголошує, що змінений розмір аліментів набуває чинності з моменту набрання чинності відповідного рішення суду про це.

Ухвалою суду від 17 січня 2020 року відмовлено у прийнятті позову третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на ії користь на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти у розмірі 50 відсотків заробітку (доходу) сумарно на обох дітей з моменту пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від 09 січня 2020 року.

Протокольною ухвалою суду від 15 лютого 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи та інші матеріали, приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 березня 2016 року у справі №509/626/16-ц було розірвано шлюб між сторонами по справі, який був укладений ними 11 вересня 2009 року. Рішення суду набрало законної сили та є чинним на час розгляду справи.

Від шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 21.01.2010 року, серія НОМЕР_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у справі №520/3226/18 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача про стягнення аліментів, вирішено стягнути з нього аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 у розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з 19.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 . Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у відкритті касаційного провадження за скаргою позивача було відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Аналогічна позиція наведена у постанові КЦС ВС від 27.05.2020 року №128/373/18.

Як зазначено представником позивача в судовому засіданні, фактичною підставою позовних вимог є посилання на покращення майнового стану відповідача.

На підтвердження цього позивачем надано до суду супровідний лист ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС України в Одеській області від 02.10.2018 року №99/9/15-51-08-01 та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС про суми виплачених доходів відповідачу в період з 01.01.01.2015 року по 30.06.2018 року.

Зазначена у цих документах інформація щодо майнового стану відповідача стосується періоду з 01.01.2015 року по 30.06.2018 року, тобто - періоду до ухвалення рішення Київським районним судом м. Одеси про визначення розміру аліментів - 04.10.2018 року.

Посилання позивача на несвоєчасність отримання вказаних вище документів не змінює того факту, що викладені у цих документах відомості не містять інформації про матеріальний стан відповідача після ухвалення попереднього судового рішення про визначення розміру аліментів.

Крім того суд зауважує, що відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 19.02.2019 року - позивачу було роз`яснено його право на збільшення розміру аліментів, водночас позивач вказаним правом в суді першої інстанції не скористався, позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підтримав та за відсутності у справі доказів щодо розміру доходу відповідача не заявив клопотання про перерву у справі до їх надходження з податкової інспекції.

Також суд зазначає, що протягом всього часу перебування розгляду справи в суді, представники позивача подавали клопотання про відкладення розгляду справи, натомість не заявили жодного клопотання щодо витребування доказів матеріального стану відповідача за період після ухвалення Київським районним судом м. Одеси рішення від 04.10.2018 року. Самостійно позивач та його представники також не надали таких доказів.

Зважаючи на це та з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи судом було задоволено клопотання відповідача та приєднано до матеріалів справи Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з відповідача з І по IV квартал 2020 року.

Відповідно до вказаного документу, розмір доходів відповідача за 2020 рік істотно зменшився у порівнянні з його доходами в період з 01.01.01.2015 року по 30.06.2018 року.

Також, спостерігається поквартальне зменшення розміру доходів, починаючи з другого кварталу 2020 року, зокрема розмір доходів в IV кварталі 2020 року свідчить про те, що зазначений позивачем у позові розмір аліментів у розмірі ј частини доходів складатиме менше 2000 гривень, що не відповідатиме інтересам дитини. Також, меншим за 2000 гривень є й половина прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого в Україні на теперішній час (2395 гривень).

Наведене свідчить про відсутність значного покращення матеріального стану відповідача після ухвалення попереднього судового рішення, що спростовує доводи позивача, покладені ним в обґрунтування позову, а також вказує на нестабільність доходів відповідача.

Суд також не приймає до уваги доводи представника позивача щодо штучного зменшення відповідачем розміру своїх доходів - з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на користь цього твердження. Також суд враховує, що позивачем не було надано доказів здійснення відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (п.32 ч.1 ст.182 СК України), чи інших обставин, що мають істотне значення для розгляду справи (п.4 ч.1 ст.182 СК України) - в період після ухвалення рішення про визначення розміру аліментів.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом (Постанова ВП ВС від 03.07.2019 року у справі №342/180/17).

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.ч.8 та 9 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на викладені приписи міжнародного та національного законодавства України, фактичні та правові підстави для задоволення позову наразі відсутні. Водночас, позивач не позбавлена права на звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів в разі значного покращення доходів відповідача або за наявності інших, передбачених законодавством України підстав.

Також суд враховує народження у відповідача після ухвалення Київським районним судом м. Одеси рішення від 04.10.2018 року ще двох дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 . З огляду на це та зважаючи на доходи відповідача в останньому на час розгляду справи звітному періоді (IV кварталі 2020 року) - у суду також нема підстав для застосування мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину (абз.3 ч.2 ст.182 СК України), оскільки матеріли справи не містять доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до змісту ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а отже судові витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави та стягненню з відповідача не підлягають. Також суд зауважує, що в позовній заяві позивач вказала попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4900 гривень, однак будь-яких доказів понесення вказаних витрат до матеріалів справи не було надано.

Керуючись ст.ст.141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2021 року.

Суддя Л.М. Чернявська