№ 314/50/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участі секретаря судового засідання Мойсєєвої Г.В., відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Остапенка В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська Агенція з Повернення Боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06.01.2021 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ТОВ "ФК "Європейська Агенція з Повернення Боргів " (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №/Т/972109 від 30.05.2013 року у розмірі 52 962 грн..

Свої вимоги мотивує тим, що 30.05.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено Кредитний договір №/Т/972109. 23.03.2018 між ПАТ «АКТБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір №2 про відступлення права вимоги, у відповідно до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продаж ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у повному обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги до позивальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до Договору.

На виконання вимог п. 3.4. Договору про відступлення права вимоги на адресу ОСОБА_1 , зазначену у кредитному договорі, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направило повідомлення про відступлення права вимоги.

Згідно з абз. 2 п.3.4. Договору Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному веб-сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 (двох) робочих днів (повідомлення за 26.03.2018).

Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги Реєстру договорів, права вимоги за якими відступається, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором в сумі 52 962 грн., яка складається з такого:

- 23 901 грн. заборгованість за основним боргом;

- 13 грн. заборгованість за процентами;

- 25 448 грн. заборгованість за комісією;

- 3 600 грн. штрафи, пені

та не сплачена на день звернення позивача до суду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Ухвалою від 08.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив.

05.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить застосувати позовну давність, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначив, що нарахування комісії за супроводження кредиту є незаконним, оскільки не вказано, що саме включає в себе супровід кредиту, а також це є порушенням положень ч.5 ст. 11, ч. 1,2,5,7 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ від 10.05.2007 року №168. Крім того, вимоги про стягнення штрафу та пені порушує ст. 61 Конституції України, оскільки ніхто не можу бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Просив застосувати строки позовної давності, оскільки кредитним договором, а саме п. 2.1.3, встановлено, що кінцевою датою погашення всієї заборгованості за кредитом є 29.05.2016 року (включно), тобто початок перебігу строку позовної давності починається з 30.05.2016. Також п.5.3 кредитного договору встановлено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредитів, процентів, за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафі за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 років. Зауважив, що згідно висновку Палати Верховного Суду у Постанові від 28.03.2018 строк та термін це різні поняття, а оскільки сторони при укладенні договору мали на увазі саме термін позовної давності то він повинен визначатися певною календарною датою, або подією.

11.05.2021 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить позов задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідачем підписано не тільки кредитний договір, а й всі додатки до нього, які містять в собі всі вимоги щодо нарахування, комісії, пені, штрафів, а тому він був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, та крім того, власним підписом засвідчив згоду на збільшення строків позовної давності.

14.05.2021 за клопотання відповідача здійснено перехід розгляду справи з спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в поряду спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

24.05.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача, який просить проводити розгляд справу за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, просили застосувати строки позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини.

З матеріалів справи встановлено, що 30.05.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено Кредитний договір №/Т/972109 (а.с. 7-8).

За умовами договору (стаття 2) банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 29 000,00 грн. Процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Позичальник сплачує банку щомісячну комісію за супроводження кредиту у розмірі 942,50 грн., що розраховується як 3,25 % від суми кредиту та включається в суму щомісячного платежу. Погашення кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, сплата комісії за супроводження кредиту здійснюється позичальником щомісячно рівними частинами у сумі 1 748,18 грн.

Щомісячний платіж включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту.

Статтею 5 Кредитного договору визначено відповідальність сторін за порушення зобов`язань, а саме: у разі порушення позичальником строків погашення щомісячного платежу або його частини позичальник сплачує банку штраф у розмірі 150,00 грн. за кожний прострочений щомісячний платіж або його частину. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та /або штрафів встановлюється сторонами тривалістю 10 років (пункт 5.3 кредитного договору). Кінцева дата погашення всієї заборгованості за кредитом 29.05.2016. Додатком до договору є графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредиту. (а.с.8 зворотній бік).

Крім кредитного договору з додатком особистий підпис позичальника містить також повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним продуктом «Швидкий кредит», а також запит на отримання готівки, що підтверджує отримання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 29 000,00 грн. відповідно до Кредитного договору №/Т/972109 від 30.05.2013 (а.с.9-10).

Згідно з пунктом 3.1 Кредитного договору, надання кредиту проводиться 30.03.2013 шляхом надання готівкових коштів з позичкового рахунку позичальника через касу банку.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем, а тому суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 29 000,00 грн. відповідно до Кредитного договору №/Т/972109 від 30.05.2013.

Як передбачено пунктом 3.7 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом перерахування позичальником суми щомісячного платежу, можливої пені та штрафів на транзитний рахунок з подальшим перерахуванням банком отриманої суми щомісячного платежу на відповідний позичковий рахунок до моменту досягнення за вказаним рахунком нульового залишку, на відповідний рахунок нарахування процентів та на відповідний рахунок комісії за супроводження кредиту, а також на відповідні рахунки обліку пені та штрафних санкцій, що відкриті позичальнику в ПАТ «АКТАБАНК».

Сума щомісячного платежу за умовами кредитного договору складає 1 748,18 грн. і включає в себе частину заборгованості за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом, комісію за супроводження кредиту.

23.03.2018 між ПАТ «АКТБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір №2 про відступлення права вимоги, у відповідно до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продаж ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні Банку права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у повному обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги до позивальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до витягу із додатку № 1 до Договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 р. Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №/Т/972109 від 30.05.2013 в сумі 52 962 грн., з яких: 23 901 грн. заборгованість за основним боргом, 13 грн. заборгованість за процентами, 25 448 грн. заборгованість за комісією, 3600,00 грн. штрафи, пені.

Разом з тим, представник позивача у судовому засіданні зауважив, що даний витяг не містить підписів уповноважених осіб, які уклали договір про відступлення права вимоги.

Як визначає ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У відзиві, зокрема, зазначаються заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права (ч. 3 ст. 178 ЦПК України)

Відповідач скористався своїм правом для подання відзиву на позовну заяву, однак міркувань щодо достовірності вказаного доказу не наводив, клопотань про витребування Додатку № 1, який знаходиться у позивача, не заявляв ні в заяві по суті справи, ні безпосередньо у судовому засіданні.

Оскільки витяг із Додатку № 1 сформований і підписаний представником позивача ОСОБА_2 , якому відповідно до довіреності надано право, у тому числі, формувати та підписувати витяги (а.с. 25), а заперечень проти вказаного доказу відзив відповідача не містить, що позбавило позивача права спростувати доводи відповідача або навести свої міркування з цього приводу у відповіді на відзив, суд вважає зазначений доказ належним і достовірним.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як встановлено ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

Відтак, в силу вказаних вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що за змістом зазначеного договору факторингу та додатку № 1 до нього, позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати відповідної суми заборгованості за кредитним договором №/Т/972109 від 30.05.2013.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості за комісією, то слід зазначити наступне.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Кредитний договір від 30.05.2013 року №/Т/972109, укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 , є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно абзаців 2, 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на час укладення зазначених вище кредитних договорів, встановлено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із зазначеним вище Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16.

Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Нараховуючи заборгованість за платою за управління кредитом від 30.05.2013 року №/Т/972109 на суму 25 448 грн., позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються споживачу. Тому суд приходить до висновку про нікчемність відповідної умови (пункту 2.1.2) кредитного договору від 30.05.2013 року №/Т/972109 та відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості по комісії.

Отже, в задоволенні вимоги про стягнення комісії необхідно відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, враховуючи, що банк не вправі встановлювати у кредитному договорі комісію у вигляді плати за управління кредитом, тобто дій, які банк вчиняє на власну користь, оскільки отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами.

Разом з тим, суд вважає, що стягнення з відповідача штрафу, процентів є обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи наявний кредитний договір №/Т/972109 від 30.05.2021, який містить прозорі положення щодо нарахування відсоткових ставок та штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору, та який підписаний відповідачем ОСОБА_1 .

Як визначає п. 5.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу/частини щомісячного платежу позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 150 гривень за кожний прострочений щомісячний платі або його частини.

Положень щодо нарахування іншого виду неустойки (пені) вказаний договір не містить.

Відтак, незважаючи на те, що позивач просить стягнути 3600 грн. штрафу, пені, фактично у позовній заяві йдеться про стягнення лише суми штрафу, а тому суд відхиляє посилання відповідача про одночасне застосування одного виду цивільно-правової відповідальності.

Є слушними посилання відповідача на те, що відповідно до ст. 251 ЦК України «строк» та «терміни» є різними поняттями. Проте, з урахуванням змісту, п. 5.3 кредитного договору, в якому зазначено, що «терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів встановлюється сторонами тривалістю 10 років», та положення ч. 1 ст. 256 ЦК України відповідно до якого позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, слід дійти висновку, що сторони договору під поняттям «терміни» мали на увазі саме строк позовної давності.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Сторонами договору вказані вимоги закону щодо збільшення позовної давності дотримані в повному обсязі, що виключає задоволення клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку загальної позовної давності.

Таким чином сума заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафом підлягає стягненню з відповідача.

Підстав для зменшення неустойки (штрафу) відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України судом не встановлено, адже суд вбачає, що нарахована сума штрафу у чотири з половиною рази менша за суму заборгованості за тілом кредиту.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов, пред`явлений позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська Агенція з Повернення Боргів" до ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, та стягує з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №/Т/972109 від 30.05.2013 року у сумі 27 514 грн., яка складається із 23 901 грн. заборгованості за основним боргом, 13 грн. заборгованість за процентами, 3600,00 грн. штрафів.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 264, 265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська Агенція з Повернення Боргів" (, IBAN: НОМЕР_1 в АТ «ТАСкомбанк»), заборгованість по кредитному договору №/Т/972109 від 30.05.2013 року, у розмірі 27 514 грн. (двадцять сім тисяч п`ятсот чотирнадцять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Європейська Агенція з Повернення Боргів" (, IBAN: НОМЕР_1 в АТ «ТАСкомбанк»), витрати по оплаті судового збору у розмірі 1092 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Європейська Агенція з Повернення Боргів ", знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26 травня 2021 року.

Суддя Є.С. Боєв

25.05.21