Справа № 367/3582/21
Провадження №2-з/367/165/2021
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

27 травня 2021 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 Лежух- ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вказана заява про забезпечення позову, де заявник просить суд накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь які іншого обтяження та інше) щодо об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

В судове засідання сторони не викликались.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що подана заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що заявник має намір звернутись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09).

З поданої заяви встановлено, що заявник та ОСОБА_3 тривалий час знаходились у відносинах, від яких народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою забезпечення дітей, Позивач сплачує за відвідування ними приватних навчальних закладів: дитячого садка і школи а також кошти на поїздки, одяг тощо.

Поряд з тим, на початку 2019 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_1 з пропозицією спільно придбати будинок для проживання в ньому дітей. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в той час, коли він приїздить до України. Ця пропозиція також була обумовлена і тим, що у дітей різна стать, а отже кожному з них краще мати свою власну кімнату. ОСОБА_1 повністю підтримав пропозицію ОСОБА_3 , при цьому він не наполягав на тому, щоб зареєструвати своє право часткової власності на будинок. 22.06.2019 на виконання попередньої домовленості ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 24 000 евро (двадцять чотири тисячі евро) для оплати придбання будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана сума становила 1/2 вартості Будинку, що підтверджується розпискою, складеною власноруч ОСОБА_3 .

Будинок призначений для проживання у ньому лише ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , коли він приїздить до України з метою спільного проведення часу з дітьми та дітей. На пропозицію ОСОБА_1 щодо добудови за його власні кошти на даху Будинку тераси з «зимовим садом» для збільшення вільного простору та можливості ОСОБА_1 тимчасово проживати там, щоб не заважати ОСОБА_3 , Відповідач відмовила та зазначила про те, що при вході в будинок буде створена окрема гостьова кімната, якою він буде користуватися, а дах вона не хоче забудовувати бо хоче мати простір, повітря.

Крім того, з поданої розписки встановлено, що грошові кошти заявником передавались на наступних умовах: до повноліття 18 років спільних дітей ОСОБА_3 узгоджує з ним продаж, оренду чи проживання в будинку третіх осіб. Після повноліття дітей будь які дії відносно будинку ОСОБА_3 приймає на власний розсуд.

Також з матеріалів справи вбачається, що станом на теперішній час ОСОБА_3 в односторонньому порядку порушила взяті на себе зобов`язання та дозволила проживання в Будинку третіх осіб, які проживають в ньому і на даний момент. Всі ці дії були вчинені ОСОБА_3 без будь-якого погодження зі ОСОБА_1 .

Водночас, з того моменту ОСОБА_1 не має доступу до свого Будинку, він позбавлений можливості навіть проводити в ньому час зі своїми дітьми та змушений забирати та віддавати дітей ОСОБА_3 під парканом Будинку для того, щоб не травмувати дітей з`ясуванням відносин з Відповідачем. ОСОБА_1 також не відомо в яких умовах проживають його дії.

Оскільки ОСОБА_3 порушила взяті на себе зобов`язання при отриманні коштів для придбання будинку і на даний момент позбавила заявника не лише його власності, а й можливостей належним чином реалізувати свої батьківські права, вчинює на нього тиск то, а тому єдиною його можливістю захистити свої права є визнання права власності на частину Будинку, враховуючи той факт, що 1/2 частина коштів, за які був придбаний Будинок належить Позивачу.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 239697949 від 04.01.2021 встановлено, що спірний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09) дійсно зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 .

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09) предметом майбутніх позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідач зможе здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що призведе до затягування розгляду справи та обмеження прав позивача на судовий ефективний судовий захист.

В іншій частині задоволення заявлених вимог суд відмовляє.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Однак, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву про забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

В іншій частині задоволення заяви відмовити.

Копію ухвали про забезпечення позову направити заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання.

Суддя: Л.П. Саранюк