Справа № 2/593/87/2021
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"24" травня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

В складі:

головуючого судді Музики Я.М.

при секретарі Лещук Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Бережанської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості про визнання трудової угоди припиненою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду вказавши третю особу на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бережанську районну філію Тернопільського обласного центру зайнятості із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання трудової угоди припиненою. В обґрунтування позову зазначив, що 15 лютого 2006 року він уклав безстрокову трудову угоду із ФОП ОСОБА_2 , яку зареєстрували в Бережанському районному центрі зайнятості за №65. Відповідно до умов цього договору його прийнято на посаду «станочника» із зайнятістю повний робочий день та мінімально встановленою заробітною платою. Після укладення трудової угоди позивач передав свою трудову книжку відповідачеві, для внесення відповідного запису. З часу укладення трудової угоди позивач приступив до виконання своїх трудових обов`язків, однак через відсутність достатньої роботи відповідач періодично виплачував йому заробітну плату, а згодом взагалі перестав її виплачувати, уникаючи зустрічей. Тоді в телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив йому про те, що має намір припинити з ним трудові відносини, але відповідач уникав його. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 позивач на його поштову адресу направив заяву про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України і з 31.12.2008 року припинив трудові відносини із відповідачем. Лише в грудні 2011 року відповідач через спільних знайомих повернув трудову книжку, в якій не було внесено записів про прийняття та звільнення позивача із роботи. Також із персоніфікованих даних виданих Пенсійним фондом України вбачається те, що з часу укладення та реєстрації трудової угоди відповідачем не проводилась сплата внесків до Пенсійного фонду України. У відповідності до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, відповідач, який фактично припинив свою підприємницьку діяльність, не зареєстрував її припинення. На даний час ОСОБА_2 перебуває на межами України і будь-який зв`язок із ним у позивача відсутній. Хоча трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з 31.12.2008 року, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства не виконана, внаслідок умисного ухилення відповідача від проведення такої процедури. А тому позивач просить визнати трудову угоду № 65 між фізичною особою і працівником, що укладена між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 15 лютого 2006 року, зареєстрована у Бережанському районному центрі зайнятості №1 за № 65, припиненою із 31 грудня 2008 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак на адресусудуподав письмову заявупро слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання не з`явився представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, однак на адресусудунадіслано повідомлення директором Тернопільського обласного центру зайнятості Олещуком В. про слухання справи в їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

Згідно з ст.24-1 КЗпП України, у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Із змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права і обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

За ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Пунктом 9 Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 № 260 (у редакції наказу Міністерства праці та соціальної політики України 14.10.2010 № 320), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 р. за № 554/5745, визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику.

Відповідно до п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників. Фізичні особи - роботодавці лише роблять записи в трудових книжках працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених трудових договорів, зареєстрованих в установленому порядку в державні службі зайнятості. Внесені фізичною особою записи до трудових книжок підтверджуються підписом посадової особи центру зайнятості, в якому зареєстрований трудовий договір та завіряються печаткою центру зайнятості.

Судом встановлено, що трудову угоду № 65 від 15.02.2006 р. між фізичною особою ОСОБА_2 (код: НОМЕР_1 ) та працівником ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) зареєстровано в Бережанському районному центрі зайнятості 15.02.2006 р.

Як стверджує позивач з часу укладення трудової угоди він приступив до виконання своїх трудових обов`язків, однак через відсутність достатньої роботи відповідач періодично виплачував йому заробітну плату, а згодом взагалі перестав її виплачувати, уникаючи зустрічей.

Внаслідок таких дій ОСОБА_2 позивач на його поштову адресу направив заяву про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України і відповідно до цієї норми з 31.12.2008 року припинив трудові відносини із відповідачем.

На даний час відповідач уникає досудової процедури реєстрації розірвання трудової угоди в Бережанському районному центрі зайнятості. Лише в грудні 2011 року ОСОБА_2 через спільних знайомих повернуто трудову книжку, в якій не внесено записів про прийняття та звільнення позивача із роботи.

Із персоніфікованих даних виданих Пенсійним фондом України вбачається те, що з часу укладення та реєстрації трудової угоди відповідачем не проводилась сплата внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 (47526, Тернопільська обл., Бережанський р-н, с.Вільховець) з 25.07.2005 р. і по даний час зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Оскільки на даний час трудові відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з 31.12.2008 року, а тому необхідно визнати трудову угоду № 65 між фізичною особою і працівником, що укладена між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 15 лютого 2006 року та зареєстрована у Бережанському районному центрі зайнятості №1 за № 65, припиненою із 31 грудня 2008 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 12, 81, 141, 235, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати трудову угоду №65 між фізичною особою і працівником, укладену між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 15 лютого 2006 року і зареєстровану у Бережанському районному центрі зайнятості №1 за № 65, припиненою із 31 грудня 2008 року.

Рішення може бути переглянуте Бережанським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Я.М. Музика