Справа № 352/2390/20
Провадження № 2/352/302/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 19.11.2020 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів.

Свій позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб розірвано рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2019 р., діти залишені проживати з нею. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 р. з відповідача стягнуто аліменти на дітей у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зріс, їй не вистачає коштів для нормального харчування дітей, придбання одягу та інших витрат для гармонійного розвитку дітей. Просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

У поясненні від 12.01.2021 р. представник позивача посилався на те, що відповідач продав належне йому нерухоме майно - квартиру по АДРЕСА_1 , про що позивачці не було відомо на час подання позову. Продаж відповідачем нерухомого майна значно покращив його матеріальне становище, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Микитюк Р.В. у поданій суду заяві просив справу розглянути у відсутності сторони позивача та задоволити позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності та відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. У відзиві позов не визнав, посилаючись на те, що як на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, так і на даний час він працює менеджером з питань регіонального розвитку ТОВ «Виробниче підприємство «Полісан». Його середня заробітна плата складає 13900 грн., після вирахування податків він отримує 11190 грн. Інших джерел доходу він не має, підприємницькою діяльністю не займається, грошових вкладів у банках не має. Згідно рішення суду він сплачує на дітей розмір аліментів, який є значно більшим за мінімальний гарантований розмір аліментів та перевищує 1/3 частину його доходу. Крім того, у нього наявне хронічне захворювання - фіброз печінки, на його утриманні перебуває також матір - пенсіонерка. Дійсно 19.05.2020 р. він разом з матір`ю продали квартиру по АДРЕСА_1 за 197000 грн., однак, дохід від продажу нерухомого майна не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Такий правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 р. у справі № 758/10761/13-ц.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони - позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, у якому народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2019 р., діти залишені проживати з матір`ю (а.с.9-10).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 р. з відповідача стягнуто аліменти у користь позивачки на двох дітей у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно (а.с.11-12).

Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що сторона позивача на обґрунтування заявленого позову посилалась на обставину щодо продажу відповідачем нерухомого майна, що покращило матеріальне становище відповідача.

З наданої відповідачем засвідченої копії договору купівлі-продажу квартири (а.с.56-57) встановлено, що відповідач разом зі своєю матір`ю як співвласники квартири по АДРЕСА_1 19.05.2020 р. відчужили вказане нерухоме майно за 197000 грн.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів. Виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 р. у справі № 758/10761/13-ц.

З урахуванням викладеного суд вважає необґрунтованим посилання сторони позивача на вказану обставину як на підставу для збільшення розміру аліментів.

Стороною позивача не наведено інших підстав, передбачених ч.1 ст.192 СК України, для збільшення розміру аліментів з огляду на відсутність таких підстав.

Суд враховує, що діти сторін здорові, перебувають на утриманні матері, з якою проживають, та батька, який сплачує аліменти у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно; що відповідач хворіє фіброзом печінки, має матір - пенсіонерку.

Суд зазначає, що визначений судовим рішенням розмір аліментів у 4000 грн. на двох дітей значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на двох дітей відповідного віку, який на даний час для старшої дочки складає 1197,50 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2395 грн.), для молодшої дочки - 960,50 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 1921 грн.); з 01.07.2021 р. складатиме відповідно: 1255 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2510 грн.) та 1006,50 грн. (50 % від прожиткового мінімуму 2013 грн.).

Крім того, визначений судом розмір аліментів у 4000 грн. на двох дітей відповідає 1/3 частині офіційного доходу відповідача (а.с.44).

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову, у задоволенні якого слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, який не може бути стягнуто з відповідача, на користь якого ухвалено рішення, судовий збір у даній справі компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 182, ч.1 ст.192 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів про збільшення розміру аліментів.

Компенсувати судовий збір у розмірі 840,80 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка:ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 24.05.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець