ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 січня 2021 року

м. Харків

справа № 629/2200/20

провадження № 22ц/818/751/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

імена (найменування) сторін:

позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року в складі судді Каращука Т.О.,

у с т а н о в и в:

В травні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», (далі АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Гребенюка Олександра Сергійовича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 06 травня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Однак умови кредитного договору відповідач не виконав, допустив заборгованість, яка станом на 24 березня 2020 року склала суму в загальному розмірі 27 630,12 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 113,37 грн, прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 4 520,30 грн, пені в розмірі 4 204,54 грн та штрафів в розмірах 500,00 грн (фіксована частина) та 1 291,91 грн (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в указаному розмірі, а також 2 102,00 грн судового збору.

Заочним рішенням Лозівськогоо міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року позов АТ «КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06 травня 2011 року б/н в розмірі 21 633,67 грн та 1 645,81 грн судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції послався на правову позицію, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідно до якої Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які не підписувались при заповненні заяви-анкети позичальником, не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору, а встановлені цими документами відсоткова ставка, пеня та штрафи не можуть бути застосовані при визначенні кредитної заборгованості. Тому суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 113,37 грн та прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 4 520,30 грн.

21 жовтня 2020 року Крилова Олена Леонідівна представник АТ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення пені та штрафів та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позичальник, отримавши кредитний ліміт на платіжну картку, підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 пільгового періоду, якою передбачено умови сплати штрафу та пені. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а останній його не повернув, суд першої інстанції не мав правових підстав для відмови в позові про стягнення штрафів та пені.

ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками згідно зі статтею 625 ЦК України, пені та штрафів не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 06 травня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

Однак умови кредитного договору відповідач не виконав, допустив заборгованість, яка станом на 24 березня 2020 року склала суму в загальному розмірі 27 630,12 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 113,37 грн, прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 4 520,30 грн, пені в розмірі 4 204,54 грн та штрафів в розмірах 500,00 грн (фіксована частина) та 1 291,91 грн (процентна складова).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач, обгрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06 травня 2011 року б/н року, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем.

Указаною довідкою, з умовами якої погодилася відповідач, передбачено: базова процентна ставка в місяць 2,5% на місяць, що дорівнює 30,00% річних; розмір щомісячних платежів (що включають плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості; термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме - пеня (1) = базова процентна ставка за договором/ 30 нараховується з дня прострочення кредиту; + пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникнення прострочення на суму від 50,00 грн та більше; штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, а саме 500,00 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Термін дії картки № НОМЕР_1 лютий 2015 року.

Картка чотири рази перевипускалась.

Термін дії останньої картки № НОМЕР_2 вересень 2022 року.

З указаним позовом банк звернувся в травні 2020 року.

Із письмових пояснень Кураксіної Ольги Ігорівни представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що загальна сума штрафів складає суму в розмірі 1 581,68 грн (500,00 грн + 5% від 1 081,68 грн), який відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене, правових підстав для відмови в в частинв вирішення спору про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів в загальному розмірі 1 581,68 грн (500,00 грн + 5% від 1 081,68 грн) у суду першої інстанції не було.

При цьому судова колегія виходить із того, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Щодо стягнення прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 4 520,30 грн, то слід зазначити таке.

Заочне рішенні суду першої інстанції в цій частині не оскаржено.

Разом з тим, згідно з правилами частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки строк кредитування не сплив, правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України, в розмірі 4 520,30 грн відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, заочне рішення в частині вирішення спору про стягнення прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 4 520,30 грн, штрафів та пені підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів за кредитним договором від 06 травня 2011 року б/н в загальному розмірі 1 581,68 грн (500,00 грн + 5% від 1 081,68 грн) та відмову в стягненні прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України в розмірі 4 520,30 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви в розмірі 2 102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн (а. с. 1, 103).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 790,22 грн із розрахунку: 10 516,75 грн (4 520,30 + 4 204,54 + 500,00 + 1,291,92 - заявлені вимоги) : 1 581,68 грн (задоволені позовні вимоги) = 6,65; 2 102,00 грн : 6,65 = 316,09 грн; 3 153,00 грн : 6,65 = 474,14 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2020 року в частині вирішення позову про стягнення прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України, штрафів та пені скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками згідно зі статтею 625 ЦК України, штрафів та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» штрафи за кредитним договором від 06 травня 2011 року б/н в загальному розмірі 1 581,68 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна грн 68 коп.).

Позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» прострочених відсотків згідно зі статтею 625 ЦК України та пені залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 790,22 грн (сімсот дев`яносто грн 22 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 18 січня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

Н.П.Пилипчук