Справа № 712/299/21
Провадження № 4-с/712/23/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просить визнати неправомірними дії старшого виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костогриз К.В., щодо накладення арешту на банківські рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкриті у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що накладений постановою про арешт коштів боржника від 06.01.2021 року. Зобов`язати дії старшого виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костогриз К.В., або іншу посадову особу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на виконанні якої знаходиться виконавче провадження ВП № 63994484, зняти арешт з грошових коштів, які містяться на розрахункових рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відкриті у АТ КБ «Приватбанк» та належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Також в скарзі ОСОБА_1 просить у зв`язку з апеляційним оскарженням постанови Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №711/73136/20, на підставі пп. 2 п. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчим провадженням № ВП № 63994484 та ВП № 63994461 до моменту вирішення ситуації по суті.

Дослідивши заяву, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема, непорушність майнових прав як стягувача, так і боржника.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме, що зупинення виконавчого провадження вирішується судами апеляційної та касаційної інстанції та безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

З викладеного вбачається, що саме до повноважень виконавця належить питання про зупинення вчинення виконавчих дій, при цьому однією з підстав для прийняття такого рішення виконавцем є зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Скаржник просить зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчим провадженням № ВП № 63994484 та ВП № 63994461 у зв`язку з апеляційним оскарженням постанови Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №711/73136/20.

Однак, скаржником не надано суду належних доказів щодо оскарження ним постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2020 року (справа № 711/7313/20) (копії ухвали про відкриття апеляційного провадження по справі № 711/7313/20).

Надані скаржником копію фіскального чеку від 08.01.2021 року про направлення рекомендованого листа Черкаському апеляційному суду та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового повідомлення адресоване Черкаському апеляційному суду від ОСОБА_1 суд не бере до уваги, оскільки зазначені документи не підтверджують факту апеляційного оскарження ОСОБА_1 постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2020 року (справа № 711/7313/20).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути у десятиденний строк скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця (ст.ст. 447-451 ЦПК України).

Питання забезпечення позову врегульовані ст.ст. 149-150 ЦПК України, які містять положення щодо підстав, способів і порядку вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, згідно з ч.1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Водночас, ні Глава VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ні інші положення ЦПК України не містять правової норми, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного чи приватного виконавця шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом, зупинення реалізації описаного та арештованого майна.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного чи приватного виконавця у порядку ст.ст.447, 450, 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом або зупинення реалізації майна, адже за приписами ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавця.

Аналогічні роз`яснення містить п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно з яким при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 жовтня 2018 року у справі № 766/10773/18-ц, де залишаючи без змін постанову апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення скарги, суд вказав, що у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому ст.ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, а тому суд не наділений такими повноваженнями, а вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2018 року у справі № 161/10648/18.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості забезпечення судом скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця. За приписами норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного (приватного) виконавця.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви.

При цьому заявник не позбавлений можливості звернутися із даним клопотанням до органу державної виконавчої служби, у якому відкрите виконавче провадження, відповідно до його компетенції в порядку ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», надавши судове рішення про відкриття апеляційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення вчинення виконавчих дій - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: