У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2021 Справа №607/6667/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Комінярської О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №607/6667/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 242 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для задоволення його вимог згідно рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 13.06.2001 №2-2438/2001 за умовами договору позики, укладеного 23.06.1999 між ним та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого прийняла ОСОБА_2 у сумі 72600 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 13.06.2001 №2-2438/2001 ухвалено стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 72000 грн. боргу за договором позики. Зазначив, що станом на 13.04.2021 року рішення суду не виконане, борг не повернуто. Повідомив, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, першою Тернопільською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №442 від 11.06.2009, де спадкоємцем майна померлого є його дочка ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини. В подальшому ОСОБА_2 було успадковано 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , а тому просить звернути стягнення на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 242 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для задоволення вимог ОСОБА_1 згідно рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 13.06.2001 №2-2438/2001 у сумі 72600 грн.

22 травня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно та постановлено справу розглядати у порядку загального позовного провадження.

24 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що станом на 24.05.2021 рішення суду від 13.06.2001 не виконане. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення, тобто існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у даній справі, оскільки відповідач має можливість відчужити свою частку нерухомого майна, а іншого майна для задоволення вимог позивача вона не має. На підставі наведеного, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.05.2021 житловий будинок загальною площею 242 кв.м., житлова 92.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності у розмірі 1/3 частини належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 3-2208, виданого 23.12.2013 Державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині . Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, а саме те, що в позовній заяві ставиться питання про звернення стягнення на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 242 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для задоволення вимог ОСОБА_1 згідно рішення Тернопільського міського суду Тернопільської області від 13.06.2001 №2-2438/2001 за умовами договору позики, укладеного 23.06.1999 між ним та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого прийняла ОСОБА_2 у сумі 72600 грн., враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є успадкована ОСОБА_2 1/3 частина вищевказаного будинку, відповідач не позбавлений можливості у будь-який час відчужити свою частку у нерухомому майні, на яке позивач просить звернути стягнення, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає змісту заявлених позовних вимог, а також суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З цих підстав заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до задоволення шляхом накладення арешту на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 3-2208, виданого 23.12.2013 Державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори.

Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149-154, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №607/6667/21 за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ) про звернення стягнення на нерухоме майно задовольнити.

Накласти арешт на частку нерухомого майна, а саме: 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 3-2208, виданого 23.12.2013 Державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори.

Копію ухвали направити для негайного виконання до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ТМР (м.Тернопіль бульвар Шевченка,3).

Копію ухвали надіслати позивачу.

Копію ухвали надіслати відповідачу після виконання ухвали про накладення арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи,якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич