Справа № 311/3867/20
Провадження № 2/311/260/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.,

секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, ОСОБА_2 , про скасування запису про державну реєстрацію прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, ОСОБА_2 , про скасування запису про державну реєстрацію прав.

В позові зазначено, що 06 серпня 1996 року було введено в експлуатацію житловий будинок, загальною площею 131,6 кв.м., житловою площею 86,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.

З 13 березня 1997 року будинок було приватизовано позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

З дня приватизації та станом на день подання позову позивач є власником будинку. Право власності позивача на будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 13 березня 1997 року Василівським елеватором згідно з розпорядженням від 03 березня 1997 року за №27 та технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 26 лютого 1997 року.

26 лютого 2020 року з повідомлення Василівської державної нотаріальної контори за №113/01-16 позивач дізнався, що 29 січня 1988 року було накладено заборону (архівний запис) відчуження нерухомого майна на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 01 червня 2005 року відповідачем було зареєстровано заборону відчуження будинку (реєстраційний номер обтяження 2034923, номер реєстру 262696-313, внутрішній номер № НОМЕР_1 ), власником якого, з незрозумілих причин є громадянин України ОСОБА_2 . Крім того, причиною накладення такої заборони, згідно зазначеного вище повідомлення, стало повідомлення РТП та договір застави б/н, копії яких отримати не має можливості у зв`язку із закінченням терміну архівного зберігання.

З моменту закінчення будівництва єдиними власниками будинку були ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , інших власників на будинок не було.

Позивач звертає увагу на той факт, що накладена заборона відчуження нерухомого майн, на вищевказаний будинок здійснена раніше ніж винесено рішення Василівської ради народних депутатів виконавчого комітету від 12 червня 1990 року за № 136 «Про затвердження акту вибору та обстеження ділянки під забудівлю одноквартирного будинку елеватора по АДРЕСА_2 ». Позивач припускає, що до завершення будівництва та вводу в експлуатацію будинку позивача вже існував будинок за номером 60, який, ймовірно, належав відповідачу ОСОБА_2 , який в теперішній час має номер будинку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звертає увагу на можливу зміну адресної нумерації жилих будинків в АДРЕСА_1 з 1988 до 1996 року.

Позивач припускає, що ОСОБА_2 , внаслідок можливої зміни адресної нумерації жилих будинків в АДРЕСА_1 , отримав номер свого будинку НОМЕР_2 замість тодішнього 60, а накладена 29 січня 1988 року заборона відчуження нерухомого майна на ОСОБА_2 , з незрозумілих причин, залишилася на належному позивачу будинку АДРЕСА_3 , господарем якого в теперішній час є ОСОБА_2 ..

На сьогоднішній день позивач не може розпоряджатись своєю власністю, а тому просить суд визнати незаконним запис Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області (реєстраційний номер обтяження 2034923 від 01 червня 2005 року номер реєстру 262696-313, внутрішній номер № НОМЕР_1 ) на підставі якого зареєстровано заборону на нерухоме майно та скасувати запис Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області (реєстраційний номер обтяження 2034923 від 01 червня 2005 року, номер реєстру 262696- 313, внутрішній номер № НОМЕР_1 ), на підставі якого зареєстровано заборону на нерухоме майно.

В судове засіданні позивач не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача - Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 березня 1997 року, Василівський елеватор посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах (а.с.13).

Технічна характеристика будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеним Василівським БТІ станом на 26 лютого 1997 року (а.с.14-20).

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію від 06 серпня 1996 року прийнято в експлуатацію житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-32).

Відповідно до повідомлення Василівської державної нотаріальної контори за №113/01-16 від 26 лютого 2020 року, згідно Реєстру для реєстрації заборони відчуження жилих будинків та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони), накладених на будинки судовими та слідчими органами за 1985-2000 роки 29 січня 1988 року було накладено заборону відчуження нерухомого майна на будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , номер реєстру 262696-313, внутрішній номер № НОМЕР_1 , власником якого є громадянин України ОСОБА_2 . Крім того, причиною накладення такої заборони, згідно зазначеного вище повідомлення, стало повідомлення РТП та договір застави б/н, копії яких отримати не має можливості у зв`язку із закінченням терміну архівного зберігання (а.с.33).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199547657 від 10 лютого 2020 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/3 належить ОСОБА_1 (а.с.34).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №195366141 від 28 грудня 2019 року на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладена заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 2034923 зареєстровано 01 червня 2005 року за №2034923 реєстратором Василівська державна нотаріальна контора (а.с.35).

Відповідно до розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації №677 від 16 серпня 1996 року, затверджено акт державної комісії по введенню в експлуатацію одноквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . Введено в експлуатацію житловий будинок. Визнано право власності на житловий будинок за АП «Василівський елеватор» (а.с.37).

Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів №194 від 21 липня 1987 року дозволено ОСОБА_5 будівництво індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с.39).

Згідно додатку до рішення виконкому Василівської міської ради від 20 листопада 2001 року №538 щодо впорядкування адресної нумерації жилих будинків в АДРЕСА_1 , новий номер будинку, що належить ОСОБА_1 «60», старий номер відсутній, будинок під новим номером «64» належить ОСОБА_2 , старий номер відсутній (а.с.40).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України_передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Положеннями частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої Радою Європи 04 листопада 1950 року, укладеного 20 березня 1952 року, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР (далі - Перший Протокол), встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі «Маркс проти Бельгії», в рішення у якій суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

У Рішеннях у справах «Бурдов проти Росії», «Ясіуньєне проти Литви», «Войтенко проти України» суд звертає увагу на свою практику, де неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володінням майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу.

У рішенні по справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав.

Згідно висновків, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року по справі «Кечко проти України», у відповідності до яких поняття «власності», яке міститься в частині 1 статті 1 Першого Протоколу, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, гроші, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення, в той час як право на окреме нерухоме та рухоме майно захищено в силу закону.

При цьому, згідно положень статті 9 Конституції України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У відповідності до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про права людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, положення Конвенції про права людини та висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини є такими, що підлягають обов`язковому виконанню та застосуванню на території України усіма судами протягом розгляду будь-яких справ.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що існуванням заборони на нерухоме майно належне позивачу, порушуються його законні права та інтереси, як власника, суд вважає необхідним позов задовольнити шляхом визнання незаконним та скасування запису Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області (реєстраційний номер обтяження 2034923 від 01 червня 2005 року номер реєстру 262696-313, внутрішній номер №А301393529F02E2F6F4C), на підставі якого зареєстровано заборону на нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 81, 82, 263-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, ОСОБА_2 , про скасування запису про державну реєстрацію прав, задовольнити.

Визнати незаконним запис Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області (реєстраційний номер обтяження 2034923 від 01 червня 2005 року номер реєстру 262696-313, внутрішній номер №А301393529F02E2F6F4C) на підставі якого зареєстровано заборону на нерухоме майно, а саме, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати запис Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області (реєстраційний номер обтяження 2034923 від 01 червня 2005 року номер реєстру 262696-313, внутрішній номер №А301393529F02E2F6F4C) на підставі якого зареєстровано заборону на нерухоме майно, а саме, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15 січня 2021 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко