КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Київ

Справа №369/295/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5240/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлену під головуванням судді Дубас Т.В. 28 вересня 2020 року у місті Києві, дата складення повного тексту ухвали не зазначена, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та заявою Акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ПАТ «Дельта Банк`про заміну сторони - задоволено.

Замінено позивача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвала суду мотивована тим, що за договором від 15 квітня 2020 року про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором, який був укладений з ОСОБА_1 .

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , ним подано апеляційну скаргу в якій він посилається на неправильне застосування судом норм процесуального і матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції, при постановленні ухвали розглянув лише доводи позивача, а доводи відповідача залишив поза увагою.

Вказує на те, суд першої інстанції невірно зазначив те, що представники відповідача не заперечували щодо заявленого клопотання про правонаступництво. Зазначає, що суд не звернув увагу на докази у матеріалах справи, згідно яких не виконані рішення господарських судів в частині повернення оригіналів документів позивачу за кредитним договором №788-Ф, а відповідне виконавче провадження закрите у зв`язку із неможливістю виконання. ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» не пред`явили до суду документи, які посвідчували б права, що передають, оскільки їх у них немає.

Зазначає, що договір про відступлення права вимоги від 02 липня 2014 року, укладений між ТОВ «ФК «Актив-Гарант» та ПАТ «Дельта Банк» є дійсним та таким, що відповідав закону на дату укладання.

Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про залучення до участі у справі правонаступника.

Також не погодилась із вказаним судовим рішенням ОСОБА_2 нею подана апеляційна скарга, яка повністю ідентична апеляційній скарзі поданій ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» вказує на те, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, вже встановлено, що АТ «Дельта Банк» не втратив права кредитора 02 липня 2014 року, а ОСОБА_1 їх не набув, оскільки договір про відступлення права вимоги від 02 липня 2014 року, укладений між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант», є недійсним, а відтак зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №788-Ф від 02 лютого 2007 року не припинилось поєднанням боржника і кредитора в одній особі на підставі ст. 606 ЦК України та ряду договорів про відступлення права вимоги від 02 липня 2014 року. Також зазначає, що в матеріалах справи є належні, допустимі та достовірні докази набуття ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №788-Ф від 02 лютого 2007 року.

На підставі викладеного просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги залишити без задоволення.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з підстав викладених у ній.

В судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - Васильєва І.В. заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг, просила ухвалу суду залишити без змін.

ОСОБА_2 , та третя особа ПН КМНО Каплун Ю.В. в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ПН КМНО Каплун Ю.В. про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

04 квітня 2020 року через канцелярію суду представником АТ «Дельта Банк» - Васильєвою І.В. подано клопотання про заміну позивача з АТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Клопотання обгрунтовано тим, що 15 квітня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладено Договір №2227/К про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п.1-2 Договору, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договори про надання кредиту (Овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечні договори) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим Договором.

За цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов'язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 2 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 ЦК України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов'язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідки реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 2 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунки» Боржників, що надане Банку, відповідно до умов Основних договорів.

Згідно з п.4 Договору, права вимоги, що підступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону №UА-ЕА-2020-02-25-000024-b від 18 березня 2020 року, переможцем яких визнаний Новий кредитор. Загальна сума, яка підлягає сплаті Новим кредитором за лотом, як переможцем зазначених відкритих торгів (аукціону), АТ «Дельта Банк», складає 22374870 грн. 53 коп. (двадцять два мільйони триста сімдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят гривень 53 коп. (не оподатковується ПДВ).

Сторони домовились, що за відступлення Права вимоги за цим Договором Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 15115249,37 грн, що є складовою частиною єдиного платежу у розмірі 22374870,53 грн згідно протоколу електронного аукціону №UA-ЕА-2020-02-25-000024-b від 18 березня 2020 року. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. Інша частина грошових коштів, що має бути сплачена згідно Протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-2020-02-25-000024-b від 18 березня 2020 року, у розмірі 7229815,27 грн сплачена згідно Договору №2227/К/1 від 15 квітня 2020 року та сума грошових коштів у розмірі 29805,89 грн, сплачена згідно Договору №2227/К/2 від 15 квітня 2020 року.

У пункті 101 Додатку №1 до Договору зазначено право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №788-Ф від 05 лютого 2007 року.

Новим кредитором ОСОБА_1 за Кредитним договором №788-Ф від 05 лютого 2007 року є ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

На підставі вище вказаного, представник АТ «Дельта Банк» - Васильєва І.В. просила суд замінити позивача у справі №369/295/20 на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Задовольняючи заяву про заміну сторони правонаступником суд першої інстанції виходив з того, що 15 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» укладено договір № 2227/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» належні Банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов'язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), в тому числі за кредитним договором №778-Ф від 05 лютого 2007 року укладеним із ОСОБА_1 , а тому існують передбачені законом підстави для заміни сторони у справі її правонаступником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором.

Згідно ч. 1ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З наведених обставин справи вбачається, що права позивача у справі були відчужені в ході ліквідаційної процедури за результатами електронного аукціону і на підставі укладеного договору з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо».

Даний договір наразі є чиним і відповідно правомірним.

Таким чином, беручи до уваги положення законодавства і встановивши, що АТ «Дельта Банк» 15 квітня 2020 року на підставі договору про відступлення права вимоги передало свої права вимоги за кредитним договором №778-Ф від 05 лютого 2007 року, укладеним із ОСОБА_1 , а ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуло такі права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну позивача його правонаступником у даній цивільній справі.

Посилання апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що договір про відступлення права вимоги укладений між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Актив-Гарант» від 02 липня 2014 року за яким відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №778-Ф від 05 лютого 2007 року укладений, оплачений та виконаний між ТОВ «ФК» Актив-Гарант» та АТ «Дельта Банк», є дійсним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується матеріалами справи. А саме, рішенням Господарського суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року позов АТ «Дельта Банк» задоволено повністю та визнано недійсним укладений 02 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК» Актив-Гарант» договір про відступлення права вимоги та зобов`язано ТОВ «ФК» Актив-Гарант» повернути оригінали кредитних договорів. Отже, оскільки АТ «Дельта Банк» не втратив 02 липня 2014 року право вимоги до ОСОБА_1 , то саме йому весь цей час належало право відчужити це майно третім особам, яке реалізоване 15 квітня 2020 року шляхом укладення між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» договору про відступлення права вимоги.

Доводи апеляційних скарг відносно того, що ОСОБА_1 подано позов про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 15 квітня 2020 року укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», колегія суддів до уваги не приймає, оскільки оспорювання договору не є підставою для відмови у заміні сторони правонаступником. Такою підставою може бути виключно судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання договору недійсним, або нікчемності правочину.

Посилання скаржників щодо неповернення АТ «Дельта Банк» оригіналу Кредитного договору з додатковими договорами №1-11, переданих актом приймання-передачі документації від 02 липня 2014 року до Договору про відступлення права вимоги від 02 липня 2014 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК» Актив-Гарант» договір про відступлення права вимоги, як на підставу для відмови в задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником, колегія суддів відхиляє, оскільки неповернення ТОВ «ФК «Актив-Гарант» документів Банку не впливає на дійсність права вимоги останнього до ОСОБА_1 , а також не перешкоджає відступленню права вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Щодо твердження відповідачів, що суд першої інстанції в ухвалі не надав оцінку кожному їх запереченню проти правонаступництва, то слід зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п.23 рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Крім того, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що за Договором № № 2227/К відбулось наступництво у матеріальних правовідносинах, а саме ПАТ «Дельта Банк» вибув з правовідносин за грошовими зобов`язаннями відповідачів з передачею права вимоги до них новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», а останній з підписанням відповідного Договору про відступлення права вимоги з Додатками до нього, сплатою вартості придбаного портфелю за протоколом відкритих торгів, до складу якого входять вимоги до відповідачів, набув право вимоги до цих боржників.

Таким чином доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків суду першої інстанції. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 24 травня 2021 року.