Справа № 279/5167/20
номер провадження 2/279/195/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ушомирської сільської ради Коростенського району, СТОВ "ім. Петровського" про визнання права власності на будинок з господарськими спорудами за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю, зазначивши, що він з 11.05.1983 року зареєстрований та проживає в зазначеному будинку, відкрито володіє ним, доглядає та утримує вказане житло, який йому було виділено правлінням колгоспу ім.Петровського згідно витягу із протоколу засідання правління колгоспу ім. Петровського від 16.06.1986 року, як особі, яка переїхала з іншої місцевості. В даний час він звернувся до Ушомирської сільської ради з питанням приватизації будинку, однак отримав відмову, оскільки будинок належить СТОВ "ім. Петровського" та не перебуває на обліку сільської ради. Просить визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Сторони до суду не з`явились, в зяавах до суду клопотали про розгляд справи за їх відсутнсоті, позивач позов підтримав, представники відповідачів позов визнали.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю регулюється вимогами ст.344 ЦК України, зокрема відповідно до частини першої, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.05.1983 року зареєстрований та проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 . 16.06.1986 року на засіданні правління колгоспу ім. Петрвського с.Щорсівка Коростенського району вирішено надати ОСОБА_1 житлове приміщення по АДРЕСА_1 , як особі, яка переїхала з іншої місцевості для роботи в колгоспі.

Таким чином, позивач з 11.05.1983 року (з часу переїзду до с.Білошиці) добросовісно заволодів житловим будинком АДРЕСА_1 , відкрито та безперервно ним володіє, доглядає за будинком та забезпечує його схоронність, обробляє біля будинку земельну ділянку, що стверджується даними довідки Білошицівської сільської ради від 14.02.2020 року.

Доказів того, що у вказаний час будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаного житла судом не здобуто.

Ніхто, окрім позивача не претендує на вказане житло, не заявляє ніяких претензій на нього.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п.9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Оскільки позивач з 1978 року (майже 40 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє житловим будинком АДРЕСА_1 , за ним може бути визнано право власності на це майно за набувальною давністю, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказаний житловий будинок за набувальною давністю, позов визнаний відповідачами, отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Ушомирська сільська рада Коростенського району: Житомирська область, Коростенський район, с.Білошиці, площа Миру, 2.

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ім. Петровського": місце знаходження: Житомирська область Коростенський район с. Білошиці.

Суддя: Невмержицька О.А.