465/5557/14-ц
6/465/14/21
У Х В А Л А

судового засідання

25.05.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді- Мартьянова С.М.

при секретарі- Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові подання старшого державного виконавця Франківського ВДВС м. Львів ЗМУМЮ (м.Львів)Владиш І.В. про примусовий вхід в квартиру АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Франківського ВДВС м. Львова Владиш І.В. звернулася до суду із поданням про примусовий вхід до житла, в якому просить постановити вмотивовану ухвалу суду про надання старшому державному виконавцю дозволу на безперешкодне входження до квартири АДРЕСА_1 .

Подання мотивує тим, що на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває АСВП 51645833 з виконання виконавчого листа № 2/465/687/15, виданого 21.06.2016 року Франківським районним судом міста Львова про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 проживає АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 606450,40 грн. боргу.

Державний виконавець зазначає, що боржником добровільно рішення суду не виконане та не виконуються обов`язки, визначені ч. 5 ст. 19 ЗУ Про виконавче провадження, у зв`язку із чим державний виконавець позбавлений можливості потрапити до житлового приміщення боржника для проведення виконавчих дій - проведення перевірки наявності майна, що належить боржнику, здійснення опису і арешту нерухомого майна, що призводить до тривалого невиконання виконавчого документа. Таким чином, у зв`язку з відсутністю боржника за місцем проживання та відсутністю доступу до квартири, державний виконавець не зміг вчинити виконавчі дії. Тобто, боржник своєю бездіяльністю перешкоджає примусовому виконанню вищезазначеного рішення суду. Разом з тим, незважаючи на неодноразові спроби державного виконавця потрапити до квартири боржника з метою проведення виконавчих дій, таке не виявилося можливим, про що складено відповідні акти, що свідчить про ухилення боржника від проведення виконавчих дій.

Враховуючи, що станом на 11.02.2019 року заборгованість в сумі 606450,40 грн. не погашена, просить подання задоволити.

Старший державний виконавець Франківського ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ (м.Львів) Владиш І.В. 25.05.2021 року подала заяву, згідно якої просить подання задовольнити в повному обсязі.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали подання, надані суду 18.05.2021 року матеріали виконавчого провадження №51645833, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. п. 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст. 439 ЦПК.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій. Таким чином, виконавцю слід довести наступне: боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; майно належить боржнику або він має право користування ним; боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій. В разі невиконання вищевказаного суд має право відмовити виконавцю у задоволенні подання.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває АСВП 51645833 з виконання виконавчого листа № 2/465/687/15 виданого 21.06.2016 року Франківським районним судом міста Львова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 проживає АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , 606450,40 грн. боргу.

В рамках вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем були вчинені наступні виконавчі дії. Державним виконавцем 13.07.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику до виконання, а стягувачу до відома та 14.07.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Як вбачається з відповіді УПФУ від 28.09.2016 року боржник на обліку як одержувач пенсії не перебуває та за цивільно-правовими договорами не працює. Одгак, як вбачається з відповіді ДПС від 30.09.2016 в боржника є відкриті рахунки в банківських установах, а саме: ПАТ «А-БАНК», ПАТ «АЛЬФА-БАНК», а тому 07.10ю2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку «А-БАНК» та «Альфа-банк» прийнято до виконання.

Згідно інформаційної довідки №63573780 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта боржник нерухомим майном не володіє. Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС боржник рухомим майном не володіє.Як вбачається з відповіді вих. № 0.64-8989/0/15-17 від 01.03.2017 року від Державної прикордонної служби України Головний центр обробки спеціальної інформації боржник перетинає державний кордон України паспорт НОМЕР_2 .

Боржником 20.01.2017 року ОСОБА_1 було надано пояснення з приводу невиконання рішення суду від 21.06.2016 року, що видав Франківський районний суд м. Львова. В подальшому, 31.03.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника, а саме АДРЕСА_2 про що складено відповідний акт, згідно якого встановлено: перевірку майнового стану боржника здійснити неможливо, оскільки квартира зачинена.

На адресу Франківського відділу поліції м. Львова ГУ Національної поліції у Львівській області 15.04.2017 року скеровано подання старшого державного виконавця про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за невиконання рішення суду відповідно до ст.З82 КК України.

Державним виконавцем 26.09.2017 року здійснено вихід за адресою проживання боржника, а саме АДРЕСА_2 про що складено відповідний акт, згідно якого встановлено: перевірку майнового стану боржника здійснити неможливо, оскільки квартира зачинена.

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації від 29.11.2017 громадянинка України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 серія паспорта НОМЕР_2 , перетинала державний кордон України в період з 01.01.2017 по 04.07.2017, а саме 22.10.2017 Львів-Варшава.

Враховуючи наведене 17.11.2017 року скеровано виклик державного виконавця, на виклик державного виконавця боржниця не з`явилася. 13.07.2018 року та 20.08.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 про що складено відповідні акти, згідно яких встановлено: перевірку майнового стану боржника здійснити неможливо, оскільки двері до квартира зачинена.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів подання, зокрема акти про вихід за адресою АДРЕСА_2 та про виклик боржника датовані 2017 роком та січнем 2018 року, в той час, коли звернення з поданням датоване та зареєстроване в суді 08.05.2019 року.

Разом з тим, будь-які докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 є власником вищезгаданої квартири відсутні, державним виконавцем суду не надано. Як вбачається із наданих суду лише 18.05.2021 року матеріалів виконавчого провадження №ВП51645833, судом встановлено відсутність в такому підтверджуючих документів права власності боржника ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 , до якої просить приватний виконавець надати дозвіл на примусове проникнення, належить лише ОСОБА_4 , а не боржниці ОСОБА_1

12 березня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 757/41727/19-ц, провадження № 61-19942св19 (ЄДРСРУ № 88264958) досліджував питання щодо підстав та умов для надання судом дозволу на примусове проникнення виконавцю до житла чи депозитної скриньки (сейфу) боржника.

Варто зауважити, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також відповідно до статтями 30, 53 Конституції України громадянам України гарантується недоторканність житла та не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Ніхто не має права без законної підстави увійти в житло проти волі осіб, які проживають у ньому.

Між тим, хоча Конституція України і гарантує недоторканість житла, але обмежує таке право громадянина саме на підставі рішення суду.

Так, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відтак, стягувач має право на виконання обов`язкового рішення суду, і саме на цій підставі боржник може бути обмежений у праві на недоторканість власного житла, оскільки примусове входження зумовлено в першу чергу бездіяльністю боржника щодо виконання постановленого проти нього рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як вбачається з положень ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Між тим, і сам факт проживання боржниці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не знайшов свого підтвердження матеріалами справи. Разом з тим, за зазначеною адресою проживають інші повнолітні особи: ОСОБА_4 (власник квартири); ОСОБА_5 (онук), ОСОБА_6 (син) та ОСОБА_7 (онук).

При цьому, у разі проникнення до житла чи іншого володіння особи, яка не є учасником виконавчого провадження, у поданні мають бути вказані обставини, які б свідчили про її інформування про необхідність вчинення дій щодо передачі майна, належного боржникові, для подальшого звернення стягнення на нього.

Крім цього, судом встановлено, що з аналогічними поданнями - старший державний виконавець Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Владиш І.В. зверталась до Франківського районного суду міста Львова, ще чотири рази, за результатами розгляду яких постановлені наступні процесуальні документи, що в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України мають приюдиційне значення для розгляду даної справи.

Ухвалою від 29.05.2018 року під головуванням судді Козюренко Р.С. (справа №465/5557/14, номер провадження 6/465/44/18) у задоволенні подання відмовлено. Суддею зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстроване (відсутні відомості). 31.03.2017, 26.09.2017, 23.11.2017 та 15.02.2018 державним виконавцем складено акти про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_2 , двері в квартиру були зачинені, що унеможливило перевірку майнового стану боржника. Квартира по АДРЕСА_2 на праві власності боржнику не належить. В матеріалах подання також відсутня інформація про те, хто є власниками вказаної квартири, кількість таких осіб, або чи належить вказана квартира до комунальної власності. Без з`ясування вказаних обставин рішення суду про дозвіл на примусове проникнення до житла може негативно вплинути на права третіх осіб.

Ухвалою від 11.10.2018 року під головуванням судді Гулієвої М.І. (справа №465/5557/14, номер провадження 6/465/209/18) суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання Франківського ВДВС м.Львова про примусовий вхід в квартиру АДРЕСА_1 слід відмовити. Оскільки, як вбачається з наданих документів, квартира АДРЕСА_1 не належить на праві власності боржнику, крім того, відсутні будь-які докази, що в даній квартирі знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Ухвалою від 04.12.2018 року під головуванням судді - Ванівського Ю.М. (справа №465/5557/14, номер провадження 6/465/221/18) суд прийшов до висновку, що подання державного виконавця щодо примусового входу квартиру АДРЕСА_1 є передчасне, оскільки державним виконавцем не вчинено належних дій щодо примусового виконання рішення у інший спосіб в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, що не пов`язаний з примусовим входом у квартиру.

Ухвалою від 27.02.2019 року під головуванням судді Кузя В.Я. (справа №465/5557/14, номер провадження 6/465/89/19) у задоволенні подання відмовлено, оскільки, враховуючи встановлені судом обставини, те що, державним виконавцем не надано суду доказів того, що боржник ОСОБА_1 є власником нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання про примусовий вхід до житла.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що квартира, до якої просить приватний виконавець надати дозвіл на примусове проникнення, не належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не вирішене питання щодо залучення особи, яка є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , не взято до уваги її інтереси, в тому числі та інтереси осіб, що зареєстровані та фактично проживають за адресою АДРЕСА_2 - щодо захисту їх права власності. У поданні та матеріалах виконавчого провадження №51645833 про примусове входження до житла відсутнє підтвердження про інформування власника, якій належить на праві приватної власності житло, до якого застосовується примусове входження.

Отже, зазначення доказів, що підтверджують інформування особи, якій належить право власності на житло, до якого вбачається входження, є обов`язковими, так як вирішення питання про примусове входження може порушити законні права та інтереси інших особи, яка не беруть участь у виконанні рішення суду, на підставі якого подано дане подання.

Відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів, поданих державним виконавцем, а тому, подання державниного виконавця про проникнення до житла боржника до задоволення не підлягає.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Франківського ВДВСЗМУМЮ (м. Львова) Владиш І.В. про примусовий вхід в квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мартьянова С.М.