Справа № 484/6/21
Провадження № 2-н/484/53/21
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

16.01.2021 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Медведєва Н.А. вивчивши матеріали за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати

В С Т А Н О В И Л А:

12.01.2021 року заявниця звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 51285 грн 66 коп, а також нарахованих розрахункових у сумі 1062 грн 40 коп та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 25938 грн 48 коп, а всього 78286 грн 54 коп. Також просила стягнути з боржника судові витрати.

Ознайомившись із заявою про видачу судового наказу та додатками до неї, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Як вбачається із вказаної заяви, заявниця просить стягнути з боржника нараховану, але невиплачену заробітну плату, нараховані розрахункові та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно п.п. 1,4 ч.3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте, пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст. 5 вищевказаного Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Проте, заявниця ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу не додала документа, що підтверджує сплату судового збору за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, до заяви про видачу судового наказу не додані інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

У наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця додала довідку Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» від 15.10.2020 року за вих. 08-10/20, згідно якої станом на 15.10.2020 року заборгованість по заробітній платі складає 51285,66 грн. Крім цього, додала розрахунок розрахункових за період 2019-2020 р. на 4 календарних дні на суму 1062 грн 40 коп, який ніким не підписаний, не містить дати, печатки та взагалі не зрозуміло ким виданий. Також не додано документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги у частині стягнення середнього заробітку.

Крім того, відповідно до п.2 ч.2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 вказує боржником Миколаївську філію Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу».

Однак, відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 95 ЦК України вілією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Отже, Миколаївська філія Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» не може виступати боржником у вказаній справі, оскільки не є юридичною особою.

Отже, враховуючи вищевказане, заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Отже, у видачі судового наказу у справі слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п.1 ч.1 ст.165, ст.ст. 258-260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Миколаївської філії Державного підприємства «Центр Сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньої до Апеляційного суду Миколаївської області. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя Н.А.Медведєва