Справа № 472/1115/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" січня 2021 р. смт Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Тустановського А.О.,
при секретарі Тарєлкіній Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
15 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою ще до переоформлення права власності на житловий будинок за позивачкою, був зареєстрований 03 червня 2003 року відповідач ОСОБА_2 . В той період часу відповідач співмешкав із позивачкою, при цьому стосунків сторони офіційно не реєстрували.
З квітня 2014 року відповідач вибув та з того часу не проживає за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Стосунків сторони з того часу не підтримують.
Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника житлового будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв`язку з чим ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 не з`явились, але до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
20 січня 2021 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю з наступних причин.
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу, посвідченого 21 жовтня 2003 року за р. № 1145 (а.с. 9) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1831919 від 28 жовтня 2003 року (а.с. 10).
Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 , у належному позивачці житловому будинку з 03 червня 2003 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-17).
Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08 жовтня 2020 року колишній співмешканець власника будинку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за даною адресою з 03.06.2003 року, проживав за місцем реєстрації до 01.04.2014 року. 01.04.2014 року вибув без зняття з обліку на заробітки, за межі України і до цього часу місце його перебування невідоме (а.с. 12).
Згідно досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що з 01 квітня 2014 року і до теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає. Вказані факти також підтверджуються поштовими конвертами відправленими за місцем реєстрації відповідача з повісткою про час та місце розгляду справи та матеріалами справи. Зазначені поштові конверти повернулись на адресу суду з відміткою про те, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає.
Докази, які б свідчили про наявність поважних причин не проживання відповідача в житловому приміщенні у матеріалах справи відсутні.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин.
Також, ч. 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 з 2014 року добровільно вибув житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних на те причин, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
На підставі викладено, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263-265, 280-283, 288-289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Оренбург Оренбурзької області, РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.