Постанова
Іменем України

13 січня 2021 року
м. Київ

справа № 161/1049/19
провадження № 61-11911св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Управління Служби безпеки України у Волинській області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2019 року у складі судді Черняка В. В. та постанову Волинського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у складі колегії суддів: Здрилюк О. І., Бовчалюк З. А., Карпук А. К.

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Волинській області (далі УСБУ у Волинській області) про визнання незаконним і скасування рішення житлово-побутової комісії та зобов`язання вчинити дії щодо зарахування на квартирний облік.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 10 жовтня 2001 року він проходив військову службу у відповідача та перебував на квартирному обліку для отримання житла. У листопаді 2014 року у зв`язку із службовою необхідністю його було переведено для подальшого проходження військової служби в УСБУ

у Львівській області та знято з квартирного обліку у зв`язку з переїздом в іншу місцевість.
07 липня 2017 року він звільнений з військової служби у запас СБУ та отримав статус ветерана військової служби. Загальна вислуга років на момент звільнення становила 31 рік 10 місяців 24 дні.
Після звільнення він зареєстрував у встановленому порядку своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та був зарахований на мобілізаційний і пенсійний облік в УСБУ у Волинській області.
14 червня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про зарахування його на квартирний облік, але листом від 27 липня 2018 року № 54/19/М-64/23 відмовлено у її задоволенні з посиланням на те, що він є пенсіонером СБУ і не проходить військову службу в органах СБУ, рекомендовано стати на квартирний облік на загальних підставах у виконавчому комітеті Луцької міської ради за місцем фактичного проживання.
Вважав, що зазначене рішення відповідача таким, що суперечить нормам житлового законодавства, у зв`язку з цим просив визнати незаконним та скасувати рішення житлово-побутової комісії УСБУ у Волинській області, зазначене у листі від 27 липня 2018 року № 54/19/2418, про відмову

у зарахуванні його на квартирний облік та зобов`язати житлово-побутову комісію УСБУ у Волинській області вчинити дії щодо зарахування його на підставі заяви від 14 червня 2018 року на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, для надання житла у першочерговому порядку.
Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Луцького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня

2018 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 21 травня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Суди керувалися тим, що оскільки відповідачем виключено позивача

з квартирного обліку 28 листопада 2014 року у зв`язку зі звільненням з УСБУ

у Волинській області та переведенням до нового місця служби, а тому рішення відповідача від 27 липня 2018 року про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік осіб, які потребують покращення житлових умов, в УСБУ

у Волинській області є правомірним за відсутності для цього визначених законом підстав.
Аргументи учасників справи
У червні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 травня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди неправильно застосували пункт 10 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР

і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі Правила), та статтю 37 ЖК УРСР.

В основу оскаржених судових рішень покладено нормативні акти, які

є відомчими, на відміну від Житлового кодексу України, в них не врегульовано питання нового зарахування на квартирний облік осіб, в яких таке право постало після звільнення з військової служби та виходу особи на пенсію. Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини в сфері житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло є ЖК УРСР. Законодавець дає позивачу право вибору шляху реалізації гарантованого Конституцією України права на зарахування на квартирний облік громадян.
У серпні 2019 року УСБУ у Волинській області подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржені судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що регулювання питань зарахування на облік осіб, які потребують покращення житлових умов здійснюється не Конституцією України, а іншими нормативно-правовими актами. Вказано, що обґрунтованим є застосування судами при вирішенні спору норм статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі Порядок), Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України від 06 листопада 2007 року № 792, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 листопада 2007 року за № 1308/14575 (далі Інструкція), оскільки ці нормативно-правові акти є спеціальними щодо питань реалізації права на житло військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 01 грудня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що з 08 жовтня 2001 року по 06 листопада 2014 року ОСОБА_1 проходив військову службу в УСБУ у Волинській області.
З 20 вересня 2007 року по 28 листопада 2014 року позивач перебував

у відповідача на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з якого був виключений у зв`язку зі звільненням з УСБУ у Волинській області та переведенням до нового місця служби УСБУ у Львівській області.
Згідно з витягом з наказу начальника УСБУ у Львівській області від 17 липня 2017 року № 555-ОС позивача виключено зі списків особового складу УСБУ

у Львівській області, як звільненого у запас СБУ.
Відповідно до копії паспорта позивача та довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 з 23 жовтня 2017 року зареєстрований із членами своєї сім`ї за адресою:
АДРЕСА_2 червня 2018 року позивач звернувся із заявою до УСБУ у Волинській області про зарахування його та членів його сім`ї на квартирний облік, як осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до листа УСБУ у Волинській області від 27 липня 2018 року

№ 54/19/2418 та витягу з протоколу від 27 липня 2018 року № 157 житлово-побутовою комісією Управління розглянуто заяву позивача від 14 червня

2018 року про зарахування його та членів його сім`ї на квартирний облік, як осіб, що потребують поліпшення житлових умов, та прийнято рішення про відмову

у зарахуванні на такий облік в УСБУ у Волинській області у зв`язку з відсутністю підстав, визначених Порядком, та рекомендовано звернутися з приводу покращення житлових умов в органи місцевого самоврядування за місцем реєстрації.
Таке рішення відповідачем прийнято повторно, оскільки попередня аналогічна відмова була оформлена протоколом від 20 березня 2018 року № 154.
Позивач не надав доказів про його перебування на квартирному обліку за новим місцем проходження служби в УСБУ у Львівській області на час звільнення.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний

і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах,

у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей.
Відповідно до пункту 26 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Правила регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання.
Згідно з пунктом 10 Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах,

в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, організації.
Згідно з підпунктом 3 пункту 26 Правил громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи.
Пунктом 29 Правил передбачені випадки, коли зберігається право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи, зокрема:

1) виходу на пенсію; 2) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на дійсну військову службу на строк до трьох років; 3) направлення підприємством, організацією на навчання; 4) якщо на тому ж підприємстві, в установі, організації працює член його сім`ї, який перебуває разом з ним на обліку. Час перебування даної сім`ї на обліку зберігається у межах часу роботи на даному підприємстві,

в установі, організації цього члена сім`ї; 5) в інших випадках, установлених законодавством.
У частині першій статті 37 ЖК УРСР визначено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах,

в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах,

в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.

Разом з цим, у пункті 1.1. Інструкції визначено категорії осіб, яким в системі СБУ надається житлове забезпечення, до яких відносяться: військовослужбовці - особи офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) СБУ, а також особи, звільнені

з військової служби в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у СБУ після звільнення та члени їх сімей, уключаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб та потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до пункту 3.11., 3.13. Інструкції співробітники, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також

у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Співробітники, які перебувають на обліку при звільненні

з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів,

у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку до одержання житла з державного житлового фонду.
У пункті 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні

з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також

у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів,

у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства

є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений

в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження

№ 61-2417сво19).
Суди встановили, що позивач був виключений з квартирного обліку в УСБУ

у Волинській області у зв`язку зі звільненням та переведенням до нового місця служби УСБУ у Львівській області, де його і звільнено у запас СБУ.
За таких обставин висновок судів про відсутність підстав для зарахування його на квартирний облік в УСБУ у Волинській області є правильним. При цьому, не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня

2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов