Справа № 130/2522/20
Провадження № 22-ц/801/1358/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25 травня 2021 року м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Шаравського Богдана Олександровича, прокурора Жмеринської місцевої прокуратури Омельчук Аліни Володимирівни, Жмеринської місцевої прокуратури, Вінницької обласної прокуратури, Держави Україна в особо Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, визнання порушення відповідачами пунктів 4, 7, 8, 9 частини 2 ст. 36 КПК України,

встановив:

Не погодившись рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, зазначивши у ній клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись при цьому на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 27.01.2020. Жодних доказів на підтвердження свого майнового стану апелянт не надає.

Вивчивши зміст апеляційної скарги та додані до неї документи приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

За правилами частини другої статті 8 Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішення питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 не надано доказів, які б давали суду підстави для задоволення клопотання, зокрема, не наведено жодних доводів про те, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, не надано доказів на підтвердження розміру його річного доходу за попередній календарний рік, з урахуванням якого суд може звільнити особу від сплати судового збору, заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах "Княт проти Польщі", "Єдамскі та Єдамска проти Польщі", від 26 липня 2005 року).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 111, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Вказане відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі дотримано.

За таких обставин ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року слід відмовити.

Отже, ОСОБА_1 слід сплатити судовий у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позову - 2020 рік) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ОСОБА_1 визначив розмір моральної шкоди у грошовому вимірі у сумі 500 000 грн, така позовна вимога є майновою вимогою, то за подання апеляційної скарги розмір судового збору становить 7500 грн (5000 грн х 150%), де 5000 грн розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання позову до суду першої інстанції.

Відтак апелянту слід здійснити сплату судового збору за подання апеляційної скарги у вказаному розмірі та, для приєднання до матеріалів справи, надати Вінницькому апеляційному суду платіжний документ про оплату вказаних витрат, які перерахувати за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Вінницькій області/м.Вінниця/22030101

Код ЄДРПОУ: 37979858

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UА0002856

Крім того, апеляційна скарга не відповідає формі і змісту, що передбачені статтею 356 ЦПК України, у якій зазначено, що у ній зазначається, зокрема, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Разом з тим, в апеляційній скарзі, поданій на рішення суду, апелянт обґрунтовує неправомірність, на його думку, ухвалення судом інших процесуальних документів, не вказуючи при цьому в чому полягає незаконність, необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 необхідно подати апеляційну скаргу, яка за змістом та формою має відповідати положенням статті 356 ЦПК України чітко зазначивши в ній: в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки та нові обставини що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві стаття 185 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом сплати судового збору та подання апеляційної скарги у новій редакції, яка б за змістом відповідала вимогам ст.356 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 136, 185, 260, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року залишити без руху.

Надати апелянту строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків та роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник