Справа №2-746/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Чішман Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду та просить змінити стягувача у виконавчому провадженні ПАТ «Імексбанк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт». В обґрунтування заяви вказано, що до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №122 від 22.12.2008 року. У зв`язку із заміною кредитора виникла необхідність у заміні стягувача у виконавчому провадженні.

Від представника заявника надійшла до суду заява про розгляд клопотання без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 подала до суду заперечення на заяву про заміну стягувача, у якому вказала, щона підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осібприйнято рішення від 26.01.2015 року №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк» та з 27.05.2015 року почато процедуру ліквідації АТ «Імексбанк». Станом на 31.03.20020 року, на момент укладання договору про відступлення права вимоги №126, відповідно до якого, за твердженням заявника, перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №122 від 22.12.2008 року від ПАТ «Імексбанк» до ТОВ ФК «Фінрайт», повноваження ліквідатора «Імексбанка» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб були делеговані Матвієнку Андрію Анатолійовичу та протокол електронного аукціону №UА-ЕА-2020-02-11-000002-b від 03.03.2020 року від імені ПАТ «Імексбанк» підписала уповноважена особа Фонду Матвієнко А.А. Як зазначає представник відповідача, договір №126 від 31.03.2020 року про відступлення права вимоги та додаток № 1 до договору №126 - витяг з реєстру договорів та боржників, підписані заступником начальника управління супроводження та реалізації активів АТ «Імексбанк» Карпенко В.В., який не мав на це право в силу приписів ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними. Також представник відповідача вказує, що із переліку документів, які ПАТ «Імексбанк» передало ТОВ ФК «Фінрайт», який міститься у акті №3 прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги №126 від 31.03.2020 року (який перебуває у вільному доступі в мережі інтернет) видно, що оригінали договору кредиту та іпотеки відсутні. Оскільки заявник не має первинних документів про право вимоги, отже його право вимоги та суму цієї вимоги за основним зобов`язанням, він не довів. На підставі викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. Розгляд справи представник відповідача просить проводити без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши заяв, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25.01.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.12.2011 року становить 150710,29 грн. та 1507,10 грн. судового збору (т. 1 а.с. 174).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, заборгованість ОСОБА_1 виникла на підставі кредитного договору №122 від 05.12.2008 року, укладеного між АКБ «Імексбанк» та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 11-16).

31.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» укладено Договір відступлення прав вимоги № 126, за умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеному цим договором (т. 1 а.с. 239-240).

Встановлено, що згідно Додатку №1 до Договору №126 про відступлення прав вимоги від 31.03.2020 року витягу з реєстру договорів та боржників, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» перейшло право вимоги за кредитним договором №122 від 05.12.2008 року, де боржником є ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд змінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступників усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Суд не приймає доводи представника відповідача, які викладені нею у запереченні, щодо того, що договір №126 від 31.03.2020 року про відступлення права вимоги та додаток № 1 до договору №126 - витяг з реєстру договорів та боржників, підписані заступником начальника управління супроводження та реалізації активів АТ «Імексбанк» ОСОБА_3 , який не мав на це право в силу приписів ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними, з огляду на наступне.

На підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк» та з 27.05.2015 року почато процедуру ліквідації АТ «Імексбанк».

З матеріалів справи вбачається, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повноваження ліквідатора АТ «Імексбанк» були делеговані Матвієнку А.А., який і підписав протокол електронного аукціону №UА-ЕА-2020-02-11-000002-b від 03.03.2020 року (т. 1 а.с. 237).

За приписами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин є недійсним, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору,закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частинами 2, 3 статті 244 ЦК встановлено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (стаття 246 ЦК).

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, НБУ регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим Законом визначені повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (частина третя статті 34 цього Закону).

Відповідно до частини п`ятої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

В силу приписів частин першої та другої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов`язкові до виконання працівниками банку; 3) звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені частиною 2 статті 37 цього Закону.

Наведене дає підстави для висновку, що уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто крім повноважень, визначених Законом, уповноважена особа Фонду здійснює повноваження керівництва банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постановах від 8 червня 2016 року у справі №3-399гс16, від 31 липня 2018 року у справі №813/573/16.

Як видно з копії договору №126 про відступлення прав вимоги від 31.03.2020 року, від імені ПАТ «Імексбанк» його підписав ОСОБА_3 , який на якій діє на підставі наказу №93-к від 16.04.2018 року та довіреності від 21.05.2019 року, виданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнко Андрієм Анатолійовичем, який діє на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.01.2018 року №261 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та делегування повноважень ліквідатора», а також Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, діючи на підставі довіреності, яка видана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнком А.А., ОСОБА_3 мав повноваження на підписання договору №126 про відступлення прав вимоги від 31.03.2020 року, чим спростовуються доводи представника відповідача ОСОБА_2 про нікчемність вказаного договору.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Заявником на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №122 від 05.12.2008 року, який був укладений між АКБ «Імексбанк» та ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт», суду надано копію договору №126 про відступлення прав вимоги від 31.03.2020 року; копію Додатку №1 до Договору №126 про відступлення прав вимоги від 31.03.2020 року витягу з реєстру договорів та боржників; платіжне доручення №301 від 27.03.2020 року про оплату ціни договору про відступлення права вимоги; копії документів щодо діяльності ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

Зазначені докази суд вважає не достатніми для підтвердження факту переходу права вимоги за кредитним договором №122 від 05.12.2008 року до ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та здійснення заміни сторони виконавчого провадження виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні;

Як вбачається з акту приймання-передачі документації та прав до Договору про відступлення права вимоги №126 від 31.03.2020 р. (а.с. ) ПАТ "Імексбанк" передало ТОВ "ФК Фінрайт" серед іншого, лише копію Кредитного договору № 122 від 05.12.2008 р.

За таких обставин, суд вважає установленим факт відсутності у заявника оригіналу кредитного договору 122 від 05.12.2008 р., який повиннен був бути переданий відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України, що стосується права вимоги в даному випадку.

Отже, відсутність оригіналів документів про право вимоги, відсутність доказів передачі цих документів про право вимоги новому кредитору свідчить про відсутність самого права вимоги у заявника до боржника - право вимоги переходить у момент фактичної передачі оригіналів документів про право вимоги до боржника та проведення оплати (а не у момент укладення договору та проведення оплати).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни сторон (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира за рішенням суду від 25.01.2013 року у цивільній справі №2-746/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме з Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінрайт».

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 122 від 05.12.2008 р. Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман