Справа № 555/712/21
Номер провадження 2/555/250/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

І.Стислий виклад позиції позивача.
Позивач - ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2008 по 05 жовтня 2012 року. Від шлюбу з відповідачкою мають дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час мешкає разом з матір`ю. Рішенням Березнівського районного суду Рівненьської області №1701/1614/12 від 30 липня 2012 року, позов ОСОБА_4 було задоволено та стягнуто з нього на її користь аліменти в розмірі ј частини заробітку до досягнення дитиною повноліття.26 січня 2021 року головним державним виконавцем Дубенського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Мацюк В.І виконавчий лист №1701/1614 виданий 22.01.2013 року Березнівським районним судом Рівненьської області було направлено за місцем його роботи - Військова частина НОМЕР_1 .Бухгалтерією підприємства розпочато відрахування з заробітної плати у розмірі 50% заробітку.На теперішній він я мешкаю в м.Костянтинівні Донецької області та має на утриманні 2х малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також його дружина - ОСОБА_7 також знаходиться на моєму утриманні, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Костянтинівської міської Ради. Малолітні діти та дружина мешкають з ним, що підтверджено довідкою про склад сім`ї.Просить змінити розмір аліментів та стягувати з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

ІІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
15 квітня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився- подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.
Відповідач- ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась- представник відповідача - адвокат Оніщук М.А. подала до суду заяву , в якій просить розглянути справу без її участі та без участі відповідача, позов не визнає повністю, при прийнятті рішення просить взяти до уваги відзив та відмовити у задоволенні позову.
ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.
Згідно рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 30 липня 2012 року з позивача- ОСОБА_1 на користь відповідача- ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів та просить стягувати їх в розмірі 1/8 частини заробітку. Вказує, що на теперішній час мешкає в Донецькій області, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач працює у військовій частині НОМЕР_1 . Таким чином його матеріальне становище погіршилось.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статтей 150,180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища платника аліментів, або покращенням матеріального становища отримувача аліментів, платник аліментів може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він повторно одружився і в його сім`ї народилось ще двоє дітей.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я в когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України зобов`язано суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ознаками судових доказів є їх належність, допустимість, достовірність і достатність.

За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як зазначено у статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів). Достовірність доказів це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять у предмет доказування, а достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Європейський суду з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої особи є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Виходячи із правових позицій Верховного Суду, слід зазначити, що зміна сімейного стану позивача, а саме його одруження та народження інших дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів (Постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2047/19 провадження №61-9460св20).

Слід зазначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Створюючи нову сім`ю позивач мав передбачити, що витрати на утримання дитини від першого шлюбу та на утримання новоствореної сім`ї можуть збільшитись.

Державою проводиться підтримка по наданню державної допомоги при народженні дитини у грошовому еквіваленті та предметами першої необхідності.

У статті 182 Сімейного кодексу України визначено ряд обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Оскільки позивачем ставиться вимога про зменшення розміру аліментів, положення ст.182 СК України можуть застосовуватись при розгляді зазначеної справи.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, ніде не працює, що підтверджується довідкою Соснівської селищної ради №999 від 27.04.2021 року,тобто, з часу присудження аліментів її матеріальне становище не покращилося.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду докази, які б підтверджували те, що його матеріальне становище з часу присудження аліментів погіршилося, позивачем до позову додано копію свідоцтва про укладення другого шлюбу та копії свідоцтв про народження дітей, що не підтверджує погіршення його становища, окрім того, відповідно до довідки про доходи, яка долучена позивачем до позову, він працює у військовій частині НОМЕР_1 , має дохід у вигляді заробітної плати, загальна сума його доходу за період з листопада 2020 року по лютий 2021 року становить 73 181 гривень 02 коп. , крім того відсутнє обґрунтування покращення матеріального становища відповідача ОСОБА_2 ..
Оскільки позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги не доведено обґрунтованими доказами, підстав для зменшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням від 30 липня 2012 року Березнівським районним судом Рівненської області (справа №1701/1614/12), немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.79, 84, 91, 178, 180-184, 191 СК України, керуючись ст. ст.12,13,43,81,141,259,263-265, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів- відмовити .

Сторони та інші учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ід.номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: Мельничук Н. В.