Справа № 565/1123/18
Провадження № 2/565/99/21
У Х В А Л А

31 березня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

- головуючого судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання Алексейчик А.О.,

- позивачки ОСОБА_1 ,

- представника позивачки адвоката Русін Т.С.,

- представника відповідача адвоката Волощука П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву адвоката Волощука Петра Степановича як представника відповідача Садово-городнього товариства «Пролісок» про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок», -

В С Т А Н О В И В:

На стадії судового розгляду в провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» з наступними вимогами: визнати недійсними рішення загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок», оформлених протоколами загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» від 20 січня 2016 року і від 25 лютого 2016 року.

30 грудня 2020 року представник відповідача (Садово-городнього товариства «Пролісок») адвокат Волощук П.С. подав у суд заяву про закриття провадження в даній цивільній справі №565/1123/18 за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок», оформлених протоколами загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» від 20 січня 2016 року і від 25 лютого 2016 року, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Вказану заяву представник відповідача обгрунтовує необхідністю дотримання судом засад верховенства права та вимог ч.1 ст.19, ч.ч.1-4 ст.263 ЦПК України. Вважає, що в цій справі суд має врахувати висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №640/1029/18 (провадження №14-443цс19), постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі №750/3192/14 (провадження №14-439цс19), постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі №695/2665/16-ц (провадження №14-105цс20). Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року зазначено, що з 28 березня 2014 року процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах не лише господарського товариства з його учасниками (засновниками, акціонерами, членами), але й інших юридичних осіб з їхніми учасниками (засновниками, акціонерами, членами), якщо такий спір пов`язаний, зокрема, з діяльністю відповідної юридичної особи й управлінням нею (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №478/2192/13-ц). Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі п.4 ч.1 ст.12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або п.3 ч.1 ст.20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи. Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними (аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18 та від 1 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18). Факт належності кооперативу до непідприємницьких товариств і відсутності у нього прибутків не є підставою для визначення юрисдикції суду, як про це помилково зазначає позивач (див. також п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №904/2796/17 про відступ від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 30 березня 2016 року у справі №915/175/15 (провадження №3-158гс16). За наслідком касаційного перегляду цивільної справи №640/1029/18 (провадження №14-443цс19), в якій позивач вважав незаконним рішення, яким загальні збори членів ГБК «Вега» затвердили cтатут у новій редакції та просив визнати недійсними ці рішення та статут, мотивуючи вимоги тим, що ГБК «Вега» порушив права позивача як члена, не виконавши вимоги статуту ГБК «Вега» та ст.15 Закону України «Про кооперацію» під час підготовки та проведення загальних зборів членів вказаного кооперативу, було закрито за рішенням суду першої інстанції, який прийшов до висновку, що спір належить до юрисдикції господарського суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі №750/3192/14 (провадження №14-439цс19), зроблені наступні висновки. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а по друге, суб`ктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. 28 березня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 10 жовтня 2013 року № 642-VII. Згідно з п.п.1 п.3 цього Закону п.4 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) викладено у новій редакції, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (близький за змістом припис передбачає п.3 ч.1 ст.20 ГПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду). Отже, з 28 березня 2014 року процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою, яка не є господарським товариством, та її учасниками (засновниками, членами), у тому числі учасником, який вибув, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 478/2192/13-ц). Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі п.4 ч.1 ст.12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або п.3 ч.1 ст.20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із корпоративними відносинами. Ці відносини характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні останньою й інші правоможності, передбачені законом і статутом (див., для прикладу, постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18, від 1 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18 (пункт 5.31), від 13 листопада 2019 року у справі №146/616/15-ц (пункти 32-33)). Згідно з пунктом 2.1 статуту відповідача адвокатське об`єднання є добровільним професійним некомерційним об`єднанням адвокатів, які отримали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, має статус юридичної особи, печатку, штамп зі своїм найменуванням, самостійний баланс, поточні та інші рахунки в установах банків, в тому числі валютні. Члени адвокатського об`єднання, крім прав адвоката, передбачених законодавством, мають право обирати та бути обраними до органів управління адвокатського об`єднання (пункт 12.1 статуту). З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що позивач є носієм корпоративних прав, а відносини між ним і відповідачем щодо членства в адвокатському об`єднанні, діяльності останнього та його припинення є корпоративними. Адвокатське об`єднання є юридичною особою, а спір стосується, зокрема, членства у ньому та пов`язаних з членством прав позивача, який оскаржив управлінські рішення загальних зборів і президії цього об`єднання. Отже, ці вимоги пов`язані зі здійсненням позивачем корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління адвокатського об`єднання. Вирішення спору за такими вимогами належить до юрисдикції господарського суду згідно з п.4 ч.1 ст.12 ГПК України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду. За результатом розгляду цивільної справи №750/3192/14 (провадження №14-439цс19) провадження було закрито судом касаційної інстанції. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі №695/2665/16-ц (провадження №14-105цс20) Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі №752/2669/17 (провадження №6-1002цс16), щодо непоширення юрисдикції судів на спори про оскарження рішень та дій кооперативу, які віднесені до його внутрішньої компетенції і не підпадають під юрисдикцію суду. При цьому члени кооперативу незалежно від напрямку його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Якщо спір стосується реалізації прав членів кооперативу на управління кооперативом, тобто корпоративних за змістом правовідносин, то він підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. У даному випадку провадження у справі за позовом фізичних осіб до ОСТ «Славутич» ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Реєстраційна служба Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області про визнання такими, що не відбулися, загальних зборів садівничого товариства, визнання недійсним та скасування протоколу загальних зборів садівничого товариства, було закрито відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Згідно з доводами представника Садово-городнього товариства «Пролісок» адвоката Волощука П.С. в даній справі позивачка ОСОБА_1 як фізична особа звернулася до суду за захистом своїх прав як члена садово-городнього товариства. Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року в даній справі судом було встановлено, що СГТ «Пролісок» є обслуговуючим кооперативом, створеним для обслуговування своїх членів. Відповідно до положень статуту СГТ «Пролісок» в редакції, чинній на час ухвалення оспорюваних рішень, СГТ «Пролісок» створено його засновниками на добровільних засадах для організації садових земельних ділянок (п.1.1. Статуту). Товариство є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між засновниками та членами товариства. Товариство не займається будь-якою фінансово-господарською діяльністю п.1.4. Статуту. Серед основних прав, передбачених п.3.1. Статуту, член товариства має право приймати участь у господарській діяльності товариства, в його управлінні, мати право голосу на загальних зборах, право обирати та бути обраним в органи правління. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач як член товариства не погоджується з рішеннями загальних зборів членів СГТ «Пролісок» через порушення норм ст.15 Закону України «Про кооперацію», а також інших положень щодо процедури зібрання, голосування, підрахунку голосів під час проведення оскаржуваних зборів. Разом з тим, аналізуючи постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №640/1029/18 (провадження №14-443цс19), від 26 лютого 2020 року в справі №750/3192/14 (провадження №14-439цс19), від 13 жовтня 2020 року в справі №695/2665/16-ц (провадження №14-105цс20), адвокат Волощук П.С. вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в даній справі за своїм змістом, суттю та обгрунтуванням не підсудні суду цивільної юрисдикції, оскільки є вимогами на захист корпоративних прав позивачки, зокрема, права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи та права бути обраною до органів управління юридичної особи, що свідчить про те, що позовна заява ОСОБА_1 в даній справі має бути розглянута судом господарської юрисдикції. Відповідно до положень ст.99 глави 7 «Загальні положення про юридичну особу» ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим ч.2 ст.98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути «правління», «дирекція» тощо. Згідно з інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, СГТ «Пролісок» існує в організаційно-правовій формі «Садівниче товариство», що відповідно до Класифікатора організаційно-правових форм господарювання (ДК002:2004) відноситься до «інші організаційно-правові форми», яка у виняткових випадках застосовується у разі неможливості віднесення до будь-якої з визначених у класифікації організаційних форм. Таким чином, вразовуючи добровільність створення СГТ «Пролісок», добровільність членства у СГТ «Пролісок», неприбутковий статус організації (відповідно до статуту) та організаційно-правову форму діяльності, як садівниче товариство, наявність прав члена товариства приймати участь у господарській діяльності товариства, в його управлінні, мати право голосу на загальних зборах, право обирати та бути обраним в органи правління, то позивачка є носієм корпоративних прав, а відносини між нею і відповідачем пов`язані з правами позивачки як члена садівничого товариства, яка оскаржила рішення загальних зборів СГТ «Пролісок». Отже, ці вимоги пов`язані зі здійсненням позивачкою корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління товариства. Вирішення спору за такими вимогами належить до юрисдикції господарського суду відповідно до ст.20 ГПК України. У зв`язку з цим, на переконання представника відповідача, провадження в даній справі має бути закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі №750/3192/14 (провадження №14-439цс19), від 13 жовтня 2020 року в справі №695/2665/16-ц (провадження №14-105цс20), враховуючи висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №640/1029/18, від 12 вересня 2018 року в справі №478/2192/13-ц, від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18, від 01 жовтня 2019 року в справі №910/7554/18, від 18 квітня 2018 року в справі №904/2796/17, від 13 листопада 2019 року в справі №146/616/15-ц.

30 березня 2021 року від позивачки ОСОБА_1 у суд надійшли заперечення на заяву представника відповідача про закриття провадження у даній цивільній справі. В обґрунтування своєї позиції позивачка зазначила, що після постановлення Кузнецовським міським судом Рівненської області ухвали від 05 листопада 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за її позовом до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» 07 листопада 2018 року з вказаним позовом вона звернулася до господарського суду Рівненської області. Проте ухвалою господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року у справі №918/722/18 у відкритті провадження у справі було відмовлено з огляду на те, що спір у даній справі не є корпоративним, не є спором, що виник з господарських правовідносин та не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а виник з цивільних правовідносин між фізичною особою членом Садово-городнього товариства «Пролісок» та цим товариством і ні позивач, ні відповідач не є суб`єктом господарювання в розумінні ч.2 ст.55 ГК України, суб`єктний склад учасників даної справи відповідає положенням ч.1 ст.4 ЦПК України, тому розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції загальних судів та має здійснюватись в порядку цивільного судочинства. У зв`язку із аргументами, наведеними в ухвалі господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року, як вказала ОСОБА_1 , вона направила до Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2018 року у даній цивільній справі. Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року її апеляційну скаргу задоволено, а справу №565/1123/18 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції до Кузнецовського міського суду Рівненської області. Вважає, що судова практика Верховного Суду, на яку посилається, як на підставу своїх доводів, представник відповідача, сформована на підставі інших правовідносин, відмінних від тих, які є предметом спору в даній цивільній справі. За таких обставин, позивачка ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні заяви представника Садово-городнього товариства «Пролісок» про закриття провадження у цивільній справі за безпідставністю.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Волощук П.С. повністю підтримав подану ним заяву про закриття провадження у даній цивільній справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Згідно з доводами представника Садово-городнього товариства «Пролісок» позивачка ОСОБА_1 самостійно визначила суд, який має розглядати дану справу, оскільки отримавши ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2018 року і ухвалу господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року про відмову у відкритті провадження в справі, вирішила оскаржити лише ухвалу суду загальної юрисдикції. Такий вибір суду, здійснений позивачкою, є помилковим. При цьому адвокат Волощук П.С. просив суд врахувати, що зазначені судові рішення були постановлені лише на підставі аналізу позовної заяви, а на теперішній час після дослідження доказів і пояснень сторін видна дійсна природа і суть позову, що вказує на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник Садово-городнього товариства «Пролісок» просив суд врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18 грудня 2019 року в справі №640/1029/18 за позовом фізичної особи члена Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» до юридичної особи Гаражно-будівельного кооперативу «Вега» про визнання недійсними рішення загальних зборів і статуту в новій редакції з підстав неповідомлення про проведення загальних зборів членів цього кооперативу та про їх порядок денний, недотримання процедури скликання загальних зборів членів вказаного кооперативу і відсутності необхідного кворуму, зокрема, що члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними, а також аналогічний за змістом висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18 та від 01 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18. Покликаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18 грудня 2019 року в справі №640/1029/18, та в п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №904/2796/17 про відступ від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 30 березня 2016 року у справі №915/175/15 (провадження №3-158гс16), представник відповідача зазначив, що факт належності кооперативу до непідприємницьких товариств і відсутності у нього прибутків не є підставою для визначення юрисдикції суду. Закриття провадження в даній справі з метою розгляду спору судом належної юрисдикції не є порушенням права позивачки ОСОБА_1 на справедливий суд, оскільки вимоги позивачки має розглянути той суд, який встановлений для цього законом. Адвокат Волощук П.С. також вказав, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 жовтня 2020 року в справі №695/2665/16-ц за позовом фізичних осіб членів Об`єднаного садівничого товариства «Славутич» до юридичної особи Об`єднаного садівничого товариства «Славутич» про визнання такими, що не відбулися, загальних зборів садівничого товариства, визнання недійсним та скасування протоколу загальних зборів садівничого товариства, такий спір не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а належить до предметної юрисдикції відповідного господарського суду. При цьому згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду особи, які є членами кооперативу, правомочні брати участь у його управлінні, а також мають інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, що випливають з їх участі у кооперативі. Оскільки кооператив є господарською організацією, а спір виник у межах господарських правовідносин з управління діяльністю кооперативу, а саме у зв`язку з порушенням прав члена кооперативу щодо можливості брати участь в управлінні, розгляд цього спору має здійснюватися судом господарської юрисдикції (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №738/1772/17, від 03 квітня 2019 року у справі №759/11487/16-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18, від 18 грудня 2019 року у справі №640/1029/18-ц, від 17 грудня 2019 року у справі №904/4887/18 та інших). Аналогічну правову позицію висловили і касаційні суди, а саме: Касаційний господарський та Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №916/1253/19, від 03 березня 2020 року у справі №922/756/19, від 05 березня 2020 року у справі №918/703/18, від 04 серпня 2020 року у справі №902/495/19, від 24 червня 2020 року у справі №361/1059/17 та інших. У наведених вище постановах Великої Палати Верховного Судуд, Касаційного господарського суду та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зроблено правовий висновок, що члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. В обґрунтування заявленого клопотання про закриття провадження в даній справі представник Садово-городнього товариства «Пролісок» також покликався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постановах від 12 січня 2021 року в справі №127/21764/17 та від 23 лютого 2021 року в справі №753/17776/19.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Русін Т.С. в судовому засіданні заперечили проти закриття провадження в даній справі за заявою представника відповідача. При цьому представник позивачки адвокат Русін Т.С. зазначила, що ОСОБА_1 зробила свій вибір та реалізувала своє право, подавши апеляційну скаргу на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2018 року, погодившись із аргументами, викладеними в ухвалі господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року. На переконання представника позивачки, питання про юрисдикцію суду в даній цивільній справі було вирішено постановою Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року. Вважає, що рішення Верховного Суду, на які покликається представник відповідача в обґрунтування своєї позиції, не стосуються саме таких спірних відносин, які виникли між ОСОБА_1 і Садово-городнім товариством «Пролісок». Згідно з доводами адвоката Русін Т.С. ОСОБА_1 є фізичною особою і членом Садово-городнього товариства «Пролісок» та звернулася в суд за захистом своїх прав, а Садово-городнє товариство «Пролісок» відповідно до статуту є неприбутковою організацією, яка не має на меті одержання прибутку, тому відносини, що виникли між сторонами не є корпоративними і спір між ними підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доводи представника відповідача та думки позивачки і її представника, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Волощука П.С. про закриття провадження в справі слід відмовити за її безпідставністю.

При прийнятті цього рішення з процедурного питання судом враховано наступне.

ОСОБА_1 звернулася в Кузнецовський міський суд Рівненської області, подавши позовну заяву до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсними рішення загальних зборів Садово-городнього товариства «Пролісок», оформлених протоколами загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» від 20 січня 2016 року і від 25 лютого 2016 року. У позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що вона є членом Садово-городнього товариства «Пролісок», що підтверджується рішенням Старорафалівської сільської ради №38 від 19 вересня 1997 року, первинним списком членів товариства від 16 квітня 1997 року та протоколом загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» від 21 серпня 2009 року, а також з червня 2012 року до 20 січня 2016 року була головою Садово-городнього товариства «Пролісок» згідно з рішенням загальних зборів від 14 червня 2012 року. Зазначений позов подано ОСОБА_1 з підстав відсутності кворуму для проведення цих зборів, неповідомлення членів кооперативу про час, місце проведення і порядок денний вказаних зборів та з мотивів порушення вимог ч.1 ст.12 і ст.15 Закону України «Про кооперацію» і процедури, установленої розділами V, VI статуту Садово-городнього товариства «Пролісок».

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсними та скасування протоколів і рішень загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України у зв`язку з тим, що ця заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і вказана справа належить до юрисдикції господарського суду Рівненської області, так як спір між ОСОБА_1 і Садово-городнім товариством «Пролісок» виник у зв`язку із здійсненням останнім господарської діяльності, зокрема: із корпоративних відносин.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів, скасування державної реєстрації змін. Вказана ухвала господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року мотивована тим, що частка члена кооперативу у статутному капіталі не визначена, Садово-городнє товариство «Пролісок» утворене як садівниче товариство без мети отримання прибутку та розподілу його між членами кооперативу, члени Садово-городнього товариства «Пролісок» не є носіями корпоративних прав, а відносини між членами Садово-городнього товариства «Пролісок» і вказаним товариством не є корпоративними, ні позивач, ні відповідач не є суб`єктом господарювання в розумінні ч.2 ст.55 ГК України, тому спір у цій справі між фізичною особою членом товариства та садівничим товариством не є корпоративним, не є спором, що виник з господарських правовідносин і, враховуючи положення ст.20 ГПК України, не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначена постанова Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року мотивована тим, що позивач, як фізична особа, звернулася до суду за захистом своїх прав як члена Садово-городнього товариства «Пролісок», це товариство є обслуговуючим кооперативом, створеним для обслуговування своїх членів, тому правовідносини, що виникли між ОСОБА_1 та Садово-городнім товариством «Пролісок» не є корпоративними і спір між ними підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 січня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсними та скасування протоколів і рішень загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» та відкрито провадження в даній цивільній справі.

Із доказів, досліджених у судовому засіданні, встановлено такі фактичні обставини, які мають значення для розгляду заяви представника відповідача про закриття провадження у справі.

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Садово-городнє товариство «Пролісок» має організаційно-правову форму садівниче товариство, розмір внеску засновників до статутного фонду 0,00 грн., розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу) 0,00 грн., вид діяльності код КВЕД 81.10 комплексне обслуговування об`єктів (основний).

Садово-городнє товариство «Пролісок» (далі товариство), як передбачено п.1.1. р.1 Статуту, затвердженого на загальних зборах від 10 червня 2009 року, створено його засновниками на добровільних засадах для організації садових земельних ділянок, переданих у приватну власність на основі рішення Кузнецовського міськвиконкому від 14 травня 1997 року №163 і рішення установчих зборів членів садово-городнього товариства «пролісок» (протокол №1 від 10 квітня 1997 року).

Відповідно до п.1.4. р.І зазначеного Статуту товариство є неприбутковою організацією і немає на меті одержання прибутку для його розподілу між засновниками та членами товариства. Товариство не займається будь-якою фінансово-господарською діяльністю.

Пунктами 2.2., 2.3. і 2.6. р.ІІ вказаного Статуту визначено, що головною метою товариства є створення умов для вирощування його членами садів, городніх культур та іншої сільськогосподарської продукції, а також утримання курей, качок, гусей, кіз, кролів, свиней для власних потреб при дотриманні санітарно-гігієнічних вимог. Організація садово-городнього товариства і благоустрій садових ділянок проводиться за рахунок власних коштів членів товариства.

Згідно з п.3.1. р.ІІІ цього Статуту основними правами членів товариства є: приймати участь у господарській діяльності товариства, в його управлінні, мати право голосу на загальних зборах, право обирати, бути обраними в органи правління; приймати участь в обговоренні питань на загальних зборах, засіданні правління товариства та вносити пропозиції щодо поліпшення роботи.

Пунктом 4.1. р.ІV наведеного Статуту передбачено, що майно товариства складається з вступних членських і цільових внесків членів товариства та інших надходжень у відповідності з діючим законодавством. Вступні внески тратяться при вирішенні організаційних питань товариства. Членські і цільові внески використовуються у відповідності з прибутково-видатковою книгою, затвердженою на загальних зборах. Використання коштів проводиться по документах, підписаних головою товариства і скарбником, згідно з прибутково-видатковим кошторисом, затвердженим загальними зборами.

Відповідно до п.5.1. р.V зазначеного Статуту управління товариством здійснюється загальними зборами товариства, а в період між зборами керує правління товариства, яке вибирається загальними зборами.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Статтею 6 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Зміст корпоративних прав та корпоративних відносин визначений ст.167 ГК України. Зокрема, корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24 жовтня 2008 року роз`яснено судам, що не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб`ктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа.

У п.п.2, 3, 13 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав судам такі роз`яснення: цивільна юрисдикція це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, слід враховувати роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів». Наприклад, у порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням інших суб`єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у спорі є фізична особа.

Предметом судового розгляду в даній цивільній справі є спір, що виник між фізичною особою ОСОБА_1 , яка є членом Садово-городнього товариства «Пролісок» і була його головою, (позивачкою) з однієї сторони і юридичною особою Садово-городнім товариством «Пролісок» (відповідачем) з другої сторони щодо дійсності рішень загальних зборів Садово-городнього товариства «Пролісок», оформлених протоколами загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок» від 20 січня 2016 року і від 25 лютого 2016 року, що стосуються діяльності та управління Садово-городнього товариства «Пролісок», яке за напрямами своєї діяльності є садово-городнім кооперативом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таких підстав для закриття провадження у справі в даному випадку судом не встановлено з огляду на викладені обставини та з урахуванням прийнятих з питань предметної юрисдикції даного спору сторін судових рішень постанови Рівненського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року про скасування ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2018 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, ухвали господарського суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів, скасування державної реєстрації змін.

Отже, в задоволенні клопотання представника відповідача (Садово-городнього товариства «Пролісок») адвоката Волощука П.С. про закриття провадження в даній цивільній справі слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.167 ГК України, ч.1 ст.19, п.1 ч.1 і ч.2 ст.255, п.1 ч.1 і ч.2 ст.258, ч.1 ст.260, ч.1 ст.261, п.15 ч.1 ст.353, ч.ч.1, 2 ст.354, ч.1 ст.355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача (Садово-городнього товариства «Пролісок») адвоката Волощука Петра Степановича про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Садово-городнього товариства «Пролісок» про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів членів Садово-городнього товариства «Пролісок».

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд