Справа № 128/241/21
25 травня 2021 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Сапіги М.Я.,
у відсутності сторін по справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 20 грудня 1981 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 . Сторони мають п`ятьох повнолітніх дітей, які живуть самостійним життям. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні життєві принципи та цілі. Відповідач виявляв байдужість до сімейних проблем, жив окремим життям, притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі. В 1998 році відповідач залишив сім`ю, тому вони вже біля 23 років не живуть спільно, не підтримують подружні стосунки, кожний живе окремим життям.
В зв`язку з цим позивач дійшла висновку про недоцільність збереження їхніх стосунків, тому просить суд розірвати даний шлюб.
В судове засідання 25.05.2021 сторони по справі не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку.
Позивач ОСОБА_1 попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « ОСОБА_1 », судові витрати просить залишити за нею.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 неодноразово в судові засідання не з`являвся з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 25.05.2021 за відсутності сторін по справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши позицію позивача, викладену у письмовій заяві, поданій через канцелярію суду, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено, що позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 20 грудня 1981 року зареєстрували шлюб у Лука-Мелешківській сільській раді Вінницького району Вінницької області, про що було складено актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).
Згідно з позовною заявою причиною розпаду сім`ї є різні життєві принципи та цілі. Відповідач виявляв байдужість до сімейних проблем, жив окремим життям, притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі. В 1998 році відповідач залишив сім`ю, тому сторони вже біля 23 років не живуть спільно, не підтримують подружні стосунки, кожний живе окремим життям. Сторони фактично припинили шлюбні стосунки. Позивач наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Враховуючи неодноразові неявки в судові засідання відповідача, який обізнаний, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, неподання відповідачем відзиву на позов, відсутність будь-яких заяв чи клопотань від нього, суд дійшов висновку, що відповідач не оспорює позовних вимог.
З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач ОСОБА_1 бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_1 », що відповідає вимогам ст. 113 СК України.
За заявою позивача судові витрати слід залишити за останньою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 104, 105, 110, 113 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 211, 223, 245, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 грудня 1981 року у Лука-Мелешківській сільській раді Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 46, - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу по справі ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».
Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 на сплату судового збору та витрат на оплату правничої допомоги в сумі 1758 (одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім) грн 00 коп., залишити за останньою.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 25.05.2021.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська