ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

за участю представника ДВС Скрід Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції ( м. Київ) про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, що встановлене ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2013 до повного виконання рішення Фастівського міськрайонного суду про стягнення заборгованості на користь ОСОБА_2 у розмірі 49 931, 68 грн.

Заява обґрунтована тим, що, станом на 19.04.2021, виконавчі провадження, де боржником був заявник, відсутні. Проте, ухвала суду про тимчасове обмеження продовжує діяти, що порушує його конституційні права. Вважає, що оскільки виконавче провадження, в рамках якого його було тимчасово обмежено в праві виїзд за межі України закінчено, подальше існування обмеження є безпідставним.

Заявник всудове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, вимоги заяви просить задовольнити. В ході розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що дійсно був боржником по розписці, через що на нього була накладена заборона. Однак боргові зобов`язанні він вже виконав, виконавчі провадження закриті. Має намір супроводжувати сина до Болгарії, однак, через обмеження позбавлений такої можливості.

В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Проте в ході розгляду заяви представник заінтересованої особи повідомив, що в 2013 році перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 коштів, так як його автомобіль перебуав у Києві, то виконавче провадження було направлене до Києво-Святошинської виконавчої служби на виконання. Їхнє виконавче провадження за минуванням 3-х років було знищено. По ЄРДР представник бачив, що було два виконавчих провадження. В якому стані виконавче провадження Києво-Святошинської ВДВС представнику не відомо. Зазначив, що згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повинен був при закритті виконавчого провадження зняти всі обмеження, тобто ще в 2019 році.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду заяви судом встановлено, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2013 тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним зобов`язань покладених на нього рішенням суду від 27.12.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 49 931, 68 грн..

19.04.2021 на звернення ОСОБА_1 Фастівським міськрайонним відділом ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомлено, що перевіркою відомостей програмного забезпечення АСВП «Державний виконавець», ВП-спец.розділ, Електронний архів, встановлено, що відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 у Фастівському міськрайонному відділі ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 19.04.2021 відсутні.

30.10.2019 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 46170291 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 49 437, 30 грн, судовий збір 494, 38 грн на підставі того, що боржником борг відповідно до виконавчого документа, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачені в повному обсязі.

03.04.2020 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 45888628 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 46 000, 00 грн на підставі того, що боржником борг відповідно до виконавчого документа, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачені в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно дост. 33 Конституції України кожному, хто назаконних підставах перебуває натериторії України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження мас відповідати трьом критеріям: по-перше, має грунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні, в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

З часу обмеження боржника у праві виїзду за межі України минуло майже вісім років, факт виконання зобов`язань за рішенням суду ОСОБА_1 доведено при розгляді заяви про скасування такого обмеження.

Враховуючи те, що виконавче провадження закінчено, суд вважає не виправданим подальше обмеження ОСОБА_1 в свободі пересування, що гарантоване Конституцією України.

Тому, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України є такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентиф.номер: НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції ( м. Київ), , місцезн.: Київська область, м. Фастів, вул. Суворова, 1 про скасування тимчасового обмеження у виїзді за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2013 року в справі № 381/7280/13-ц.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження та підлягає виконанню Державною прикордонною службою України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Г.В.Соловей