Справа № 274/1143/20 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М.
Категорія 44 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

18 січня 2021 р. м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Миніч Т.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2020 року

у цивільній справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№70)» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю працівниками органів влади у сфері виконання кримінальних покарань,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№70)» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю працівниками органів влади у сфері виконання кримінальних покарань визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 16.12.2020 року через відділення поштового зв`язку подав апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

13 січня 2021 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданої заяви апелянт зазначає, що ухвалу отримав 24.12.2020 року, але через відсутність марок, які він отримав 14.12.2020 року, не мав змоги раніше подати апеляційну скаргу.

Розглянувши клопотання по суті, приходжу до висновку про його задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Судові процедури мають бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

За таких обставин та враховуючи, що доводи заявника підтвердженні належними та допустимими доказами, зокрема, ОСОБА_1 знаходиться в ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)», тобто обмежений у своїх діях, та через відсутність марок не мав змоги раніше подати апеляційну скаргу. Марки заявник отримав 14.12.2020 року, а апеляційну скаргу подав 16.12.2020 року. А тому пропуск строку на оскарження є незначним і його поновлення буде відповідати принципу забезпеченню ефективного доступу до суду.

Керуючись ст. 127 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2020 року.

Суддя: