Єдиний унікальний номер справи 235/5342/20
Номер провадження 2/235/78/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 травня 2021 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Нагорної К. В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: адвоката Ожиганова С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровська Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 :

- суму коштів (боргу) у розмірі 210 000,00 гривень за договором позики від 05.10.2019 року;

- суму коштів (боргу) у розмірі 85778,79 гривень за договором позики від 05.06.2019 року з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних від простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 05.06.2019 року позивач надала ОСОБА_2 який є її сусідом, з яким вона знайома тривалий час, перебувала у добрих стосунках, грошові кошти у сумі 83000,00 гривень та 05.10.2019 року - грошові кошти у сумі 210000,00 гривень, оскільки відповідач мав намір придбати земельну ділянку. На підтвердження того, що відповідач взяв грошові кошти у борг, останнім було надано розписки: від 05.06.2019 року на суму 83000,00 гривень, в якій зобов`язався повернути борг до 01.01.2020 року; від 05.10.2019 року на суму 210000,00 гривень, в якій зобов`язалася повернути борг до 01.08.2020 року. 01.01.2020 року позивач звернулась до ОСОБА_2 з вимогою повернути грошові кошти у розмірі 83000,00 гривень. На що відповідач зазначив, що не має можливості їх зараз повернути, зможе трохи пізніше і просив почекати. Після спливу строку повернення коштів за другою розпискою, позивач знов звернулась до нього з вимогою повернути кошти у сумі 83000,00 гривень та у розмірі 210000,00 гривень. На що ОСОБА_2 повідомив, що зараз не має коштів, зможе їх повернути, коли з`являться кошти. Між сторонами було укладено договір позики, який підтверджується розписками від 05.06.2019 року, 05.10.2019 року. На даний час кошти позивачу не було повернуто. Вказані обставини зумовили ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом своїх майнових прав в спосіб стягнення позикових коштів з урахуванням відповідальності за порушення грошових зобов`язань відповідно до ст. ст. 625, 1050 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 в порядку ст. ст. 178, 191 ЦПК України, подав відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що на протязі з травня 2019 року по листопад 2019 року здійснював будівельні роботи у ОСОБА_1 , а саме: ремонтував крівлю, робив прибудову до будинку. Оскільки він будівельником, то вирішив придбати пристрій для виготовлення цегли і попросив позивача позичити кошти для придбання обладнання. Позивач погодилась, але сказала, що у неї не має таких коштів, вона сама буде позичати і тому для впевненості просила написати розписку. ОСОБА_2 погодився та написав розписку 05.06.2019 року на суму 83000,00 гривень. ОСОБА_1 зобов`язалася надати кошти, зазначені в розписці при свідках, де ним буде зазначено, коли він фактично отримав гроші. ОСОБА_2 чекав на гроші, ситуація змінилась і він додатково вирішив придбати пристрої для виготовлення цегли, які разом коштували 250000,00 гривень. Оскільки він гроші по розписці від 05.06.2019 року фактично не отримав, просив ОСОБА_1 позичити 210000,00 гривень. На тих же умовах відповідач написав розписку від 05.10.2019 року. Тривалий час він чекав на гроші, згодом закінчив у позивача будівельні роботи, гроші по розпискам не отримав, взяв позику у іншої особи, і забув, що просив гроші у ОСОБА_1 та писав розписки. Отримавши ухвалу суду, збентежився, та звернувся за роз`ясненням до позивача. На що вона повідомила, що він погано виконав їй будівельні роботи, і ці розписки компенсація її моральної шкоди. Відповідач обурився, оскільки розмова про позику була тільки між ними, свідків не було. При написанні розписок він повідомляв позивача про те, що перебуває у шлюбі, і при отриманні коштів дружина поставить підпис у розписці. ОСОБА_2 зазначає, що у розписках не вказана дата фактичного отримання коштів, відсутні свідки, та зазначено у розписці «беру», не означає, що він «взяв». У зв`язку з вказаним, просить відмовити у позові в повному обсязі.

Позивачем ОСОБА_1 на адресу суду було надано відповідь на відзив відповідача. Зазначає, що на протязі 2019 року відповідач не виконував ніяких робіт за її адресою, так як, роботи по будівництву даху та прибудови закінчились 28.09.2017 року на підтвердження надано копію накладної про встановлення пластикових вікон в даній прибудові, чеки з «Восток Профіль» та «Граніт» на придбання будівельних матеріалів (а.с. 22). Відповідач неодноразово позичав у неї гроші та відпрацьовував їх, про що свідчить розписка від 28.09.2016 року (а.с. 21). Відповідач завжди отримував гроші в обмін на написані ним розписки. 24.01.2020 року до неї додому прийшов відповідач з дружиною ОСОБА_3 , та зізнались в тому, що у нього не має можливості повернути борг, так як, він програв їх у гральні автомати та просив відстрочити повернення боргу. Вони казали, що мають намір продати земельні паї та повернути позичені гроші. У липні 2020 року дружина відповідача благала позивача примусити ОСОБА_2 працювати та повертати їй борг. Розповіла, що він не працює, зловживає спиртними напоями та заборгував багато грошей не лише ОСОБА_1 , а й іншим особам, також має кредитні зобов`язання перед банківськими установами. За борги у нього забрали автомобіль. 18.09.2020 року подружжя ОСОБА_4 пропонували віддати частину боргу в сумі 10000,00 гривень, в обмін на те, що позивач забере позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.

Представник позивача - адвокат Ожиганов С.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Пояснив, що всі обставини викладені у матеріалах справи підтверджуються наданими суду доказами, просив задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 05.06.2019 року отримав від ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 83000,00 гривень, які зобов`язався повернути в строк до 01.01.2020 року, та 05.10.2019 року отримав 210000,00 гривень, які зобов`язався повернути в строк до 01.08.2020 року, про що написав власноруч розписки. У вказаний строк позикові кошти відповідач не повернув, що зумовило позивача звернутися до суду (а.с. 37, 38).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, № 6-79цс14 від 02.07.2014 року.

Враховуючи вказане, судом надано оцінку змісту розписок, долучених до позову, як доказу в підтвердження укладання договорів позики між сторонами. Розписка містить інформацію щодо предмета доказування, а саме факт отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 83000,00 гривень та 210000,00 гривень та прийняте зобов`язання про їх повернення в строк до 01.01.2020 року та до 01.08.2020 року відповідно. Вказані обставини свідчать, що між сторонами склались договірні відносини.

За клопотанням позивача, судом в якості свідка за клопотанням позивача була допита ОСОБА_5 , яка є донькою позивача, та пояснила наступне. Батьки збирали гроші на будівництво та ремонт будинку. Гроші частково зберігались на рахунку у банку, а після смерті батька, мати зняла гроші з рахунку та передала їй на зберігання. На початку червня 2019 року, за попереднім погодженням з матір`ю, та на її прохання, винесла гроші у сумі 83000,00 гривень до автомобіля, на якому приїхали мати ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 (його бачила вперше, особисто не знала, знала, що він є сусідом матері, з яким вона знаходилася в довірительних відносинах, та він проводив у неї будівельні роботи). Передала грошові кошти останньому, він їх взяв, перерахував, написав розписку, подякував та разом з матір`ю поїхав. Наприкінці вересня 2019 року, за попереднім дзвінком матері, та на її прохання, винесла до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_2 , грошові кошти у сумі 10000,00 гривень та передала останньому. Він їх взяв, перерахував, подякував та поїхав. На початку жовтня 2019 року їй подзвонила мати та попросила привезти гроші у сумі 200000,00 гривень. Вона приїхали до матері додому, ОСОБА_2 вже знаходився там, передала гроші у сумі 200000,00 гривень останньому. Він їх перерахував, написав розписку та поїхав. Коли ОСОБА_2 брав грошові кошти у борг, зобов`язувався закінчити будівельні роботи у матері вдома.

Свідок ОСОБА_6 , про допит якої заявила клопотання позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, але надала суду свої письмові пояснення, які судом не беруться до уваги, враховуючи, що суд має брати до уваги покази свідків, дані ними безпосередньо в судовому засіданні.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В порушення вказаних положень чинного законодавства, відповідач позику в строк, погоджений сторонам, не повернув. З урахуванням вказаного, суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позикових коштів у розмірі 83000,00 гривень та 210000,00 гривень.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач надав розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції з 05.06.2019 року по 01.01.2020 року. Так, сума боргу з урахуванням індексу інфляції за договором позики від 05.06.2019 року складає 84162,00 гривень.

Вказану суму вона розрахувала шляхом множення суми боргу на індекс інфляції з наростаючим підсумком за період з 02.01.2020 року по 01.08.2020 року. Індекс інфляції з наростаючим підсумком розрахований шляхом множення індексів інфляції за відповідний місяць, а саме: 100,2% (індекс інфляції за січень 2020р.) *99,7% (індекс інфляції за лютий 2020р.) * 100,8% (індекс інфляції за березень 2020р.) *100,8% (індекс інфляції за квітень 2020р.) * 100,3% (індекс інфляції за травень 2020р.) * 100,2% (індекс інфляції за червень 2020р.) * 99,4% (індекс інфляції за липень 2020р.).

Тобто інфляція з 01.01.2020 року по 01.08.2020 року склала - 101,4 %. Тобто сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 83 000 грн. * 101,4% = 84 162 грн. Сума відповідальності в розмірі 3% річних від простроченої суми за договором становить 1 616,79 гривень, яку позивач розрахувала наступним чином: 83000 * 3 % : 365 * 237, де 83000,00 - сума боргу; 3% - відсоток відповідальності відповідно до ст. 625 ЦК України; 365 - кількість днів у році; 237 - кількість днів прострочення грошового зобов`язання.

Суд погоджується з наведеними позивачем розрахунками та вважає їх вірними.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при пред`явлені позову позивачем було сплачено судовий збір 2957,79 гривень, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 141, 133, 265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- суму боргу у розмірі 210000 (двісті десять тисяч) гривень за договором позики від 05.10.2019 року;

- суми боргу у розмірі 85778 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 79 копійок за договором позики від 05.06.2019 року, з яких сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 84162 (вісімдесят чотири тисячі сто шістдесят дві) гривні, сума відповідальності в розмірі 3% від суми боргу складає 1616 (одна тисяча шістсот шістнадцять) гривень 79 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 р.) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду 21.05.2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: