У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Мороз Т.М.

з участю:

представника позивача адвоката Браташ Ю.П.,

секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання додаткової угоди укладеною, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання додаткової угоди укладеною. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2012 року між нею та Кобеляцькою районною державною укладено договір оренди землі строком на 5років. У відповідності до п.35 цього договору визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, яку було проведено 15.07.2013. 11.06.2018 нею було подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області , як уповноваженого органу виконавчої влади на момент її звернення щодо розпорядження землями державної власності лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі № 24 від10.12.2012 щодо земельної ділянки державної форми власності площею 80 га зі зміною істотних умов в зв`язку зі змінами в законодавстві України та подано проект додаткової угоди та інші документи, які давали б відповідачу прийняти рішення про поновлення договору оренди. Однак відповідачем не підписано додаткову угоду до договору оренди землі № 24 від 10.12.2012, яка нею надано 11.06.2018, підстави для не поновлення вказаного договору, зазначені відповідачем є хибними та свідчать про відмову в укладенні додаткової угоди. Прохає визнати поновленим договір оренди землі № 24 від 10.12.2019 року щодо права оренди земельної ділянки (кадастровий номер :00:010:0156) для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, укладеного між Кобеляцькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 та визнати укладеною додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі № 24 від 10.12.2019 року щодо права оренди земельної ділянки (кадастровий номер :00:010:0156) для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Вільховатської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, укладеного між Кобеляцькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 .

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01.06.2020 дана справа прийнята до мого провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалами Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.09.2020,, 06.10.2020, з метою визначення питання щодо можливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства, оскільки з поданих матеріалів вбачається, що спірна земельна ділянка надана для створення фермерського господарства, у позивача ОСОБА_1 запитувалася інформація щодо створення фермерського господарства, для якого було отриману цю спірну земельну ділянку.

Однак ні позивачем, ні представником позивача дана інформація суду не надана. В судовому засіданні представник позивача ухилився від однозначної відповіді щодо з`ясування цього питання. Тому судом було отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Браташ Ю.П. заперечив проти закриття провадження, та вказав, що спірною земельною ділянкою ОСОБА_1 користується як фізична особа, а доказів того, що спірною земельною ділянкою користується фермерське господарство, керівником якого є вона, у суда немає.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце огляду справи. Представник у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи приходить до наступного.

Підстави закриття провадження в цивільній справі регулюються нормами ст.205 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено в судовому засіданні даний спір є господарсько-правовим, сторонами по справі є юридичні особи.

З договору оренди землі № 24 від 10.12.2012, укладеного між Кобеляцькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , зареєстрованого 15.07.2013 р. вбачається, що його предметом є земельна ділянка для ведення фермерського господарства, а цільове призначення земельної ділянки: для ведення фермерського господарства (а.с.11-14, 10).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є засновником та керівником фермерського господарства «Ярило-7», яке 16.07.2013 р зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №0000788.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.2 ст. ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до положень Закону «Про фермерське господарство» № 973-IV (тут і далі - у редакції, чинній на час надання позивачу земельної ділянки, укладення договору та реєстрації фермерського господарства) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян та підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець.

У справі, яка розглядається, фермерське господарство як юридична особа зареєстроване в установленому законом порядку (16.07.2013 року) після отримання позивачем ОСОБА_1 прав на земельну ділянку, виділену для ведення фермерського господарства (15.07.2013 року), а тому спір підвідомчий господарському суду, оскільки користувачем та володільцем земельної ділянки є ФГ «Ярило -7».

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

У статті 2 Закону № 973-IV закріплено, що відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, ЗК України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах є Закон № 973-IV.

За частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 973-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV).

Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону № 973-IV вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 973-IV можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство має бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерське господарство є юридичною особою, земельні спори, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, з фермерським господарством, підвідомчі господарським судам.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року у справі 348/992/16-ц та від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц.

Судом встановлено, що розпорядженням Кобеляцької районної державної адміністрації від 29.11.2012 р. № 65-в передано в оренду земельну ділянку, на підставі якої між нею і ОСОБА_1 укладено договір оренди цієї земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону № 973-IV (10.12.2012 р). Після державної реєстрації договору оренди землі (15.07.2013 р.) позивачем засновано фермерське господарство, яке зареєстроване як юридична особа (16.07.2013 р.). Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах є юридичні особи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження необхідно закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 12, 255, 256, 259, 263, 268 ЦПК України, суд,-

Постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання додаткової угоди укладеною - закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складно 15.01.2021.

Суддя