Справа № 737/904/20
Провадження № 2/737/25/21
і м е н е м У к р а ї н и
11 січня 2021 року смт. Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області у складі
головуючого суддіКоренькова А.А.
за участі секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 737/904/20
за позовомАкціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»
до відповідачаОСОБА_1
простягнення заборгованості
учасники справи та представники:не з`явились
26 листопада 2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Куликівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг в розмірі 135630 грн. 73 коп.. та 2102,00 грн. судового збору.
Позов обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 04.02.2014 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши анкету заяву відповідач підтвердив свою згоду з тим, що підписана ним заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які розміщенні на офіційному сайті банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який згодом було збільшено до 1300 грн. Отже, позивач виконав свої договірні зобов`язання в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував , внаслідок чого станом на 11.08.2020 року утворилась заборгованість на суму 135630 грн. 73 коп., яка складається з: 1296,32 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 132698,4 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 1635,97 грн. нарахованої пені. Посилаючись на ст.ст. 509, 525 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.
Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 27.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У поданій до суду письмовій заяві представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив справу розглянути за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
До суду повернулось повідомлення про дату та час розгляду справи, яке надсилалось відповідачу, без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Після здійснення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, останній в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов не пред`явив.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
В обґрунтування клопотання зазначив, що даний доказ необхідний для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк» та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання ОСОБА_1 до відповідних умов та які додані до позовної заяви.
Дослідивши дане клопотання та матеріали справи суд приходить до висновку що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ч.1 ст.85 ЦПК України огляду за їх місцезнаходженням підлягають лише ті письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту.
Частиною 1 ст.100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Згідно з ч. 3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Позивачем не надано доказів того, що він не має можливості подати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Також не надано достатніх даних, що дають підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений, чи збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
За наведених обставин, відсутні підстави, передбачені ст. 85 ЦПК України для проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
04.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (на даний час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»), та відповідачем укладено договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 16)
Підписавши анкету-заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з договором надання банківських послуг до його укладення і згодний з його умовами, які розміщені на офіційному сайті www.privatbank.ua.
Позивач додав до позовної заяви копію Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та копію наказу про актуалізацію умов та правил надання банківських послуг, підпис на яких позичальника відсутній (а.с. 17 46).
Підписаний відповідачем документ із зазначенням розміру процентної ставки, пені та штрафів, підстав їх нарахування, строків дії кредитного договору позивачем не надані.
Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.02.2014 року наданої позивачем, у ОСОБА_1 з 26.03.2014 року виникла поточна заборгованість за вказаним кредитом в сумі 1296,32 грн. яка змінювалась, погашалась та зростала, що дає підстави для висновку про те, що вона дійсно отримала кредитні кошти.
Відповідно до даного розрахунку, станом на 11.08.2020 року залишок заборгованості за тілом кредита становить 1296,32 грн..
Заборгованість за відсотками становить 132698,44 грн..
Заборгованість за нарахованою пенею 1635,97 грн..
Загальна сума коштів, яка була внесена відповідачем на погашення кредиту становить 2349 грн. 67 коп. (а.с. 7-10).
У розрахунку заборгованості за договором б/н від 04.02.2014 року зазначено, що з 04.02.2014 року процентна ставка поточна та прострочена складала 30%, з 01.09.2014 становила 34,8%, з 01.04.2015 року по 11.08.2020 рік складала 43,2%. (а.с. 7-10).
Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором та випискою за договором № б/н від 04.02.2014 року станом на 11.08.2020 року, відповідачем ОСОБА_1 були використані кредитні кошти в розмірі 1296 грн. 32 коп., в той же час ОСОБА_1 вніс кошти на погашення кредиту в сумі 2349 грн. 67 коп.. Різниця між внесеними коштами на погашення кредиту (2349,67 грн) та використаними кредитними коштами (1296,32 коп.) становить: 2349,67 грн. 1296,32 грн = 1053,35 грн..
З наведеного слідує, що ОСОБА_1 було в повній мірі погашено заборгованість за кредитом, однак позивачем не було зараховано сплачені кошти як плату за тілом кредиту. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню.
Позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на договорі та належних доказах його укладення на зазначених у позові умовах.
Оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зокрема про реальну процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту, за матеріалами даної справи не відповідали Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, які втратили чинність 10.06.2017 року, однак були чинними станом на 04.02.2014 року.
Так, позивач послався, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Водночас Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, у даному випадку вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом та нарахованої пені не ґрунтуються на договорі, який мав бути укладений в письмовій формі.
При відмові у позові вповному обсязі залишаються без задоволення похідні вимоги про стягнення з відповідача судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 280 289 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1054, 1055 ЦК України, суд, -
1. В задоволенні позовної заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.
2. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
3. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
4. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
5. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
6. Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.
8. Повний текст рішення складено 15.01.2021 року.
Суддя А.А. Кореньков