Справа № 628/895/21
Провадження № 2/643/549/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 р. Куп`янський міськрайонний суд Харківської області в особі судді Шиховцової А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

встановив:

24.05.2021 р. позивачка за зустрічним ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просить суд накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки NISSAN TERRANO, рік випуску 1991, об`єм двигуна 2960 см куб., який зареєстрований 07.02.2020 року за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Таранівка, Готвальдівського (Зміївського) району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянином України.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що вищезазначений автомобіль був придбаний у період шлюбу з ОСОБА_2 і з дня його придбання і по теперішній час знаходиться у фактичному володінні та користуванні відповідача за зустрічним позовом, а вона не користується вказаним автомобілем та позбавлена доступу до нього. Вважає, що на даний час існує ризик відчуження ОСОБА_2 без її, як дружини, згоди, автомобіля, придбаного під час зареєстрованого шлюбу та який є спільною власністю подружжя, або автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу можуть бути передані третім особам, транспортний засіб може зникнути (бути відчуженим) або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду. Між сторонами дійсно виник майновий спір, невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 N 756/2609/20 (провадження N 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

"Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Шлюб між сторонами був укладений 31.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_2 від 19.03.2021 (а.с.5).

Автомобіль, на який позивачка за зустрічним позовом просить накласти арешт в порядку забезпечення позову, був придбаний 07.02.2020 року, тобто у період шлюбу, та нього за презумпцією статті 60 СК України розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу майна подружжя.

Отже, з матеріалів справи та заяви про забезпечення, суд вбачає між сторонами реальний спір щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, при цьому суду не надано доказів того, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю відповідача за зустрічним позовом.

Відповідно до вимог статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову про які просить позивач за зустрічним позовом, фактично будуть спрямовані на охорону її матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, а саме розпорядження ним спільним автомобілем без дотримання вимог статті 65 СК України, з тим, щоб забезпечити позивачу за зустрічним позовом реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обмеження у правах відповідача за зустрічним позовом у разі накладення арешту на автомобіль, суд вважає більш ніж співмірними з ризиком відчуження автомобіля третім особам та труднощами, які в цьому випадку можуть виникнути при виконанні рішення, у разі задоволення позовних вимог.

Предметом справи є поділ майна та майнових прав подружжя, тому захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на час розгляду справи відповідає предмету позову, є розумним, адекватним, спів мірним.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення зустрічного позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при його задоволенні, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-153,157,259-261,353-355 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки NISSAN TERRANO, рік випуску 1991, об`єм двигуна 2960 см куб., який зареєстрований 07.02.2020 року за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Таранівка, Готвальдівського (Зміївського) району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянином України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення/складення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя А.О.Шиховцова