Справа № 679/369/21
Провадження № 2/682/506/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря Придачук Г.Л., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

29.04.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 вказує, що її батьками є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виховували позивача та яких остання вважала та вважає своїми батьками. Однак в графі «батько» у свідоцтві про народження проставлено прочерк. Після смерті матері після ознайомлення із документами, необхідними для оформлення спадкових прав, позивач з`ясувала, що шлюб між її батьками офіційно було укладено лише 18.03.1989 року. Відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що в дійсності він являється її біологічним батьком, однак шлюб не реєструвався та вносились відомості до актового запису про народження, оскільки вважали такі «бюрократичні» дії неважливими. Враховуючи те, що відповідач не бажає звертатись із заявою до органів РАЦС щодо внесення відомостей до актового запису про народження доньки, позивач вимушена звернутися до суду, та просить визнати відповідача ОСОБА_2 її батьком, а також внести зміни до її актового запису про народження, вказавши у графі «батько» відповідача.

Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує та розгляд справи просить проводити у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , складеного Коновалівською сільською радою Балаганського району Іркутської області, що наявне у матеріалах справи. Як видно із даного свідоцтва, матір`ю ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_3 , у графі «батько» відомості відсутні (а.с. 3, 4).

Як видно із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Лисичанською сільською Радою народних депутатів Славутського міськвиконкому, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 18.03.1989 р.н.(а.с. 8).

За даними заповіту від 30.03.2011 року, посвідченого секретарем Лисичанської сільської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті усе своє майно заповів дочці - ОСОБА_1 (а.с. 11).

Висновком експерта від 21.03.2019 встановлено, що вірогідність батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 становить 99,99 % (а.с. 12).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне.

У відповідності до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Як передбачено ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

У відповідності до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При вирішенні позову судом враховується те, що висновком експерта встановлено батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 . Окрім того в матеріалах справи наявна заява відповідача ОСОБА_2 , в якій останній визнає батьківство та проти задоволення позовних вимог не заперечує.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги щодо визнання батьківства ОСОБА_2 обґрунтованим.

Однак, щодо позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_1 , суд звертає увагу на те, що відповідно до пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є 2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

За таких обставин суд приходить до висновку, що така позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

В позовній заяві позивач вказує, що нею сплачено 908 грн. судового збору, про що додано квитанцію, а також 7000 грн. витрат на проведення експертизи, 1000 грн. витрат, пов`язаних із прибуттям до експертної установи для відбору біологічного матеріалу, тобто разом 8908 грн.

Однак всупереч вимогам ст. 12 ЦПК України позивачем не додано доказів щодо дійсного розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, окрім судового збору.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача лише судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 121, 122, 126, 135 СК України, ст.ст.12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 200, 263-265, 354, 356 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ), батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 454 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.