Справа № 191/3219/16-ц
Провадження № 6/191/49/20
У Х В А Л А

іменем України

20 січня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Лободи Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню В цій заяві просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі 191/3219/16-ц виданий 14.02.2017 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.02.2011 року у сумі 32 496 грн. 98 коп., яка складається з: 15627 (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 06 копійок - заборгованість за кредитом; 15787 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 35 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1082 (одна тисяча вісімдесят дві) гривні 57 копійок - заборгованість за пенею та комісією. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь 9204, 66 грн. безпідставно одержаних за виконавчим листом у справі №191/3219/16-ц виданим 14.02.2017 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Сторони, будучи повідомлені про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до вимого ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача та боржника до судового засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №191/3219/16-ц, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням від 14 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 в ПАТ КБ «Приватбанк» на р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.02.2011 року у сумі 32496 грн. (тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто шість) гривні 98 копійки, яка складається з: 15627 (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 06 копійок - заборгованість за кредитом; 15787 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 35 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1082 (одна тисяча вісімдесят дві) гривні 57 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп., (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист №191/3219/16-ц від 14.02.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 32 496, 98 грн.

На підставі виконавчого листа, виданого відповідно до вказаного рішення, ВДВС Синельниківського міськрайонного відділу було відкрито виконавче провадження ВП 55836006 про примусове виконання заочного рішення №191/3219/16-ц від 14.02.2017 року .

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2017 року в цивільній справі №191/3219/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасовано.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк», адреса місця розташування: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, на рах. № НОМЕР_2 , , МФО №305299, заборгованість за договором без номеру від 21.02.2011 року станом на 31.01.2019 року у сумі, яка складається з тілу кредита у розмірі 15627(п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 06 копійок, а також судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 250 грн. 89 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.04.2020 року рішення Синельниківського міськрайонного суду від 04 грудня 2020 року у справі №191/3219/16-ц залишено без змін.

На виконання вказаного рішення Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист №191/3219/16-ц від 04.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 15627(п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 06 копійок,

Згідно ч.2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ст. 432 ЦК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Згідно з п.1 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню необхідно задовольнити.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що є всі законні підстави для визнання виконавчого листа №191/3219/16-ц виданого на виконання заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2017 року таким, що не підлягає виконанню, тому в цій частині заява підлягає задоволенню.

З приводу вимоги про стягнення із стягувача на користь заявника безпідставно одержаних за виконавчим документом грошових коштів в сумі 9204, 66 грн., суд приходить до наступних висновків.

Дійсно, за ч. 4 ст. 432 ЦПК України, зокрема, передбачено, якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Так, з листа Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 19506 від 16.06.2020 року вбачається, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» в межах ВП 55836006 перераховано кошти: платіжне доручення №115 від 09.01.2019 року в сумі 4208, 20 грн., платіжне доручення №641 від 04.02.2019 року в сумі 2277, 82 грн., платіжне доручення №115 на суму 1359, 32 грн. Тобто всього з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 7845, 34 грн.

Отже, з наданих заявником копій платіжних документів встановлено, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 7845, 34 грн., які і підлягають до стягнення зі стягувача на користь заявника, у зв`язку з цим вказана вимога підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 37, 352-355, 431-432, 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаних коштів за виконавчим листом- задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист №191/3219/16-ц виданий 14.02.2017 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.02.2011 року у сумі 32 496 грн. 98 коп., яка складається з: 15627 (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 06 копійок - заборгованість за кредитом; 15787 (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 35 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1082 (одна тисяча вісімдесят дві) гривні 57 копійок - заборгованість за пенею та комісією, таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані за виконавчим листом №191/3219/16-ц від 14.02.2017 року кошти у розмірі 7 845 (сім тисяч вісімсот сорок п`ять) 34 коп.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області .

Якщо у судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко