ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3510/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Лободі О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
В травні 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 395 100 грн. суми основного боргу за договором позики, проценти від суми позики у розмірі 271 420,50 грн., 3% річних за прострочення зобов`язання у розмірі 35 169,15 грн., а всього 701 689,65 грн., також витрати на оплату судового збору у розмірі 7 017 грн. за подання позовної заяви.
Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, пояснивши, що між позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав від позивача позику у розмірі 15 000 дол. США з кінцевим строком повернення до 20.05.2016 року, однак на день звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню коштів не виконав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило.
За таких підстав, судом, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням з представником позивача.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як зазначає ч.1 та ч.3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Між позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір позики у вигляді розписки ОСОБА_3 , за яким відповідач отримав у борг від позивача 15 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 20.05.2016 року (а.с.7, 37).
Згідно ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
За правилами ст.525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року наголошує, що «Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».

Як передбачає ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак відповідач на день розгляду справи не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув позивачу кошти.

Таким чином, на момент звернення до суду, заборгованість за договором позики відповідача перед позивачем складає 15 000 дол. США, що еквівалентно 395 100 грн.

Аналізуючи докази, зібрані по справі, суд приходить до висновку, що оскільки позивач передав відповідачу 15 000 дол. США, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_3 , та виконав зі свого боку умови вказаного договору, а відповідач, отримавши вказану суму, не повернув їх позивачу у вказаний строк, тому зазначений розмір підлягає стягненню у судовому порядку.

За змістом ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У визначений розпискою строк, відповідач грошові кошти не повернув, чим порушив умови договору позики, і за таких обставин з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути 3%-річних за прострочення сплати позики, що становлять 35 169,15 грн. та проценти від суми позики, що передбачено ст. 1048 ЦК України, і відповідно до наданого позивачем розрахунку, становлять 271 420,50 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141, ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7 017 грн. судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-289, 353, 354 ЦПК України, на підставі ст. 202, 207, 525, 526, 530, 610-612, 625, 626, 1046, 1048 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 395 100 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договором позики у вигляді розписки від 20.05.2015 року, 271 420 грн. відсотків за користування позикою, 35 169 грн. 15 коп. 3%-річних, 7017 грн. судового збору, а всього 708 706 грн. 65 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :