Справа №303/544/21
2/303/634/21
Ряд. стат. звіту - 15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_4 про визначення частки з майна, що перебуває у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_4 про визначення частки з майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

Позов мотивований тим, що згідно Державного акту серії ЯМ №106641 на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:002:0680. У свою чергу, позивач має намір відчужити належну їй частину земельної ділянки, однак, у зв`язку з тим, що частки не визначені, а інший співвласник ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, тому позивач не може у повному обсязі володіти належною їй земельною ділянкою.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить суд позов задоволити з підстав зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відзив у передбаченому законом та порядку на позовну заяву не подала.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених в заяві.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та не заперечує щодо задоволення позову.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 22.07.2013 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Із Свідоцтва про шлюб від 15.06.2013 року вбачається, що ОСОБА_8 зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 , після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с. 6).

Відповідно до Договору дарування квартири від 08.10.2018 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 7-9).

Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №106641 слідує, що співвласниками земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору є ОСОБА_6 і ОСОБА_9 (а.с. 10, 11, 14-18).

Із листа Мукачівського МВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №15/23.14-23 від 19.01.2021 року слідує, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частина 2 ст.1225 ЦК України визначає, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до п.10 ППВСУ №7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Власник майна, як це передбачає ст.392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що позивач не може в повному обсязі володіти належною їй земельною ділянкою, його право підлягає захисту в судовому порядку, тому позовні вимоги слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 357, 368, 370, 377 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 120 ЗК України та ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га, цільового призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастрового номера :01:002:0680, встановивши, що розмір часток кожного із співвласників, а саме ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 є рівними і становлять по Ѕ частки, кожному, земельної ділянки, що складає по 0,0500 га кожному загальної площі земельної ділянки.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення суду виготовлений 20.05.2021 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір