Справа № 708/1267/20
Номер провадження № 2/708/19/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Попельнюха А.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Циріль С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Колотило Л.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Антонюк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування заявленого позову зазначила, що 22.11.1997 між сторонами зареєстровано шлюб Вергунівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2020 шлюб між сторонами розірвано.

Під час перебування у шлюбі ними 31.05.2017 за спільні кошти подружжя було придбано транспортний засіб FORD TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, жовтого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , особлива відмітка Євро 5, д.н.з. НОМЕР_2 , та 11.03.2019 трактор SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 . Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем.

18.07.2020 на підставі договору купівлі-продажу відповідач відчужив транспортний засіб FORD TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області 27.07.2020 відповідач зняв з обліку трактор SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , і станом на 23.09.2020 за ним сільськогосподарська техніка не зареєстрована.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач відчужив спірні транспортні засоби, які є спільною сумісною власністю подружжя та цінним майном, без письмової згоди позивача, в період шлюбу, але після припинення сторонами подружніх відносин, тому позивач має право на грошову компенсацію Ѕ частини вартості спірних автомобілів. Оцінювач ОСОБА_5 визначив довідкову вартість автомобіля FORD TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, з урахуванням нормативного пробігу на суму 294 157 грн. та довідкову вартість аналогічного міні-трактора SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, з урахуванням нормативного пробігу на суму 119 164 грн. Тому грошова компенсація Ѕ частини вартості спірних транспортних засобів за розрахунками позивача має становити 206 660,50 грн., яку просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 та стягнути понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою від 18.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого засідання представник позивача адвокат Колотило Л.М. подала заяву про уточнення розміру позовних вимог від 25.01.2021, відповідно до якої, з урахуванням висновків експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, позовні вимоги зменшила та просила суд стягнути з ОСОБА_2 компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля FORD TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, в розмірі 126 753 грн. та компенсацію вартості Ѕ частки міні-трактора SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, в розмірі 70 015,50 грн. Тобто загальний розмір грошової компенсації, визначений представником позивача становив 196 768,50 грн.

Згодом під час підготовчого провадження представником позивача адвокатом Колотило Л.М. була подана заява про уточнення позовних вимог від 09.02.2021, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 фактично були збільшені, з урахуванням вказаної заяви просили суд визнати автомобіль марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, та трактор колісний марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, в розмірі 126 753 грн. та компенсацію вартості Ѕ частини трактора колісного марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, в розмірі 70 015,50 грн.

Ухвалою від 03.03.2021 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Витребувані докази зняття з обліку спірних транспортних засобі та їх відчуження, та задоволено клопотання представника відповідача про виклик в судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_6 . Явку позивачки визнано обов`язковою.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Суду додатково повідомила, вони з відповідачем перебували у зареєстровано шлюбі з 22.11.1997. За час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів ними було придбано автомобіль FORD та міні-трактор SHIBAURA, які були зареєстровані на відповідача та він ними фактично користувався. Після розірвання шлюбу на підставі рішення суду та звернення до суду із позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя їй стало відомо, що за декілька днів до ухвалення рішення у справі про розірвання шлюбу відповідач зняв з обліку належні йому транспортні засоби та переоформив їх на іншу особу, мотивуючи це наявною заборгованістю у розмірі 20 тис доларів США. Вказані дії були проведені ще під час перебування у шлюбі, але вже після припинення фактичних шлюбних відносин та звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Крім того, про наявність боргів ОСОБА_2 їй ніколи не повідомляв, про можливу наявність такої заборгованості їй стало відомо лише під час судового розгляду. Вважає, що такого боргу ніколи не було та він є штучним, оскільки підставу виникнення заборгованості відповідач мотивує придбання великої партії цитрусових для роздрібної реалізації на ринках міста Черкаси, натомість торгова діяльність, яку фактично здійснював ОСОБА_2 , зводилась до того, що зранку він по оптовим цінам купував фрукти, але об`єм брав такий, щоб до кінця дня їх продати.

Представник позивача адвокат Колотило Л.М. під час судового розгляду позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Додатково повідомила, що дійсно до моменту подання позову про поділ спільного сумісного майна подружжя їм не було відомо про факти відчуження спірних транспортних засобів. Не зважаючи на їх відчуження цим майном продовжує користуватися відповідач по справі, тому ці дії вчинені з метою приховати таке майно.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував у повному обсязі. Суду повідомив, що в грудні 2016 року перед Новим роком він взяв у ОСОБА_6 товар, а саме цитрусові, на загальну суму 20 тис. доларів США. Мав намір заробити, оскільки перед новорічними святами такий товар користується значним попитом. На таку суму товару було близько 16-17 палет, вагою близько 16 тонн. Домовленість із ОСОБА_6 була про розрахунок за товар після його реалізації. Загалом планував заробити по 50 коп. з кожного кілограму товару. Вказаний товар прийшов у 20-тонній фурі, яка стояла в м. Черкаси біля овочевого ринку на вул. Пастерівській. Протягом перших 3-4 днів ОСОБА_2 відвантажував товар та доставляв його на власні торгові точки для реалізації. Згодом ОСОБА_6 сказав, що треба відпустити машину, в якій залишалось ще близько половини товару, тобто близько 8 палет вагою близько 8 тонн. ОСОБА_6 перевантажив залишок товару у власний вагончик, який розташований на овочевому ринку по вул. Пастерівській в м. Черкаси. Згодом, десь через тиждень, були сильні морози і товар весь замерз. Прийшлось його викинути на смітник, але ОСОБА_2 залишився винен ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 20 тис. доларів США. Про заборгованість позивачка знала. Жодних розписок про наявну заборгованість він не складав, оскільки знайомі з ОСОБА_6 давно і завжди так працювали на чесне слово. Потім протягом певного періоду часу він уникав зустрічі із ОСОБА_6 , оскільки не мав можливості повернути заборгованість.

Після цих подій ОСОБА_2 повернув ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 5 тис. доларів США в рахунок погашення боргу. А влітку 2020 року, коли ОСОБА_6 стало відомо про намір сторін розірвати шлюб, він почав наполягати на погашенні боргу. Оскільки грошей у ОСОБА_2 не було ОСОБА_6 наполягав на переоформленні на нього належних відповідачеві транспортних засобів з умовою про зворотнє переоформлення їх на ОСОБА_2 після погашення всієї заборгованості. В липні 2020 року автомобіль та трактор були переоформлені з ОСОБА_2 на ОСОБА_6 , натомість вони залишились у користуванні відповідача, оскільки це лише гарантія повернення боргу, а не фактичний продаж, як це було оформлено юридично.

Також ОСОБА_2 повідомив, що станом на момент розгляду справи судом залишок заборгованості перед ОСОБА_6 становить 10 тис. доларів США.

Представник відповідача адвокат Антонюк І.А. під час судового розгляду справи проти позову заперечувала. В обґрунтування зазначила, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. Під час перебування у шлюбі відповідач займався підприємницькою діяльністю, а саме вирощуванням сільськогосподарської продукції та роздрібною торгівлею сільськогосподарською продукцією, фруктами, м`ясом. В 2019 2020 роках взаємовідносини між сторонами погіршились. Натомість питання про поділ спільного сумісного майна подружжя не обговорювалось, спору між сторонами не було. Наразі спірні автомобіль та міні-трактор не підлягають поділу та з їх вартості не може бути стягнута компенсації на користь позивачки ОСОБА_1 , оскільки вони були реалізовані відповідачем в рахунок погашення наявної заборгованості, яка виникла в 2015 році у зв`язку з придбанням великої партії цитрусових, які через сильні морози були зіпсовані. Техніка була переоформлена на кредитора ОСОБА_6 «титульно», продовжує перебувати у користуванні відповідача ОСОБА_2 . За наявною домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 транспортні засоби будь переоформлені на відповідача після погашення всієї заборгованості. Такі домовленості між ними були в усній формі, «по-базарному», оскільки вони один одного давно знають та ніколи свої домовленості не оформлювали документально. Позивачка ОСОБА_1 була повідомлена про наявність вкаазної заборгованості, оскільки була присутня під час таких домовленостей.

Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаним у якості свідка під час судового розгляду, пояснив суду, що наразі він офіційно не працює, натомість протягом тривалого часу займається реалізацією овочів та фруктів. Один із видів його діяльності є оптовий продаж овочів та фруктів. ОСОБА_2 знає давно, оскільки він у ОСОБА_6 часто брав товар невеликими партіями для подальшої роздрібної реалізації, оскільки ОСОБА_2 мав власні торгові точки, які мали характер стихійної торгівлі, на яких реалізація проходила з автомобіля або з «лотка». В 2015 або 2016 році, свідок точно не пам`ятає, ОСОБА_2 перед новорічними святами попросив ОСОБА_6 привезти йому для подальшої реалізації цитрусових на загальну суму 20 тис. доларів США. Таку партію товару свідок привіз з Києва приблизно за тиждень до Нового року, загалом було близько 16-17 палет фруктів на цю суму (апельсини, мандарини, лимон, гранат). Загальна сума боргу була обумовлена між ними у доларах США, оскільки свідок на оптовій базі у Києві придбав продукцію у турків, які проводять розрахунки лише у доларах США. Загалом у вантажному автомобілі, який доставив цей товар, було близько 25 палет. Вантажний автомобіль, який доставив товар, стояв біля місця здійснення ОСОБА_6 торгівлі, а саме біля оптового овочевого ринку на вул. Пастерівській у м. Черкаси. ОСОБА_2 протягом перших 3 - 4 днів з моменту поставки щоденно відвантажував необхідну йому для реалізації кількість цитрусових та доставляв їх до місця реалізації, таким чином реалізувавши близько половини товару. Згодом ОСОБА_6 повідомив йому, що за кожен день простою автомобіля він сплачує грошові кошти, наявна потреба відпустити цей автомобіль, тому ОСОБА_2 повинен забрати залишок свого товару. На той момент у ОСОБА_2 залишок товару становив приблизно половину, тобто близько 7-8 палет, кожна з яких має вагу близько 1200 1300 кг. Після такого прохання ОСОБА_2 відразу весь залишок товару кудись вивіз, куди точно свідку не відомо.

Домовленість між ними була про повернення всієї суми боргу протягом трьох місяців. Натомість така домовленість жодним чином оформлена не була, оскільки вони знайомі давно та між ними були довірливі взаємовідносини. Тим паче, на ринку всі знали, що ОСОБА_2 у ОСОБА_6 придбав таку велику партію товару, оскільки раніше він таких партій ніколи не брав. Протягом перших 3-4 днів ОСОБА_2 реалізував приблизно половину, але розрахунків між ними не було. Згодом він взагалі зник. Через певний час коли ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зустрілись ОСОБА_2 повідомив, що не зміг реалізувати всю партію товару, оскільки цитрусові через сильні морози замерзли та були зіпсовані. Проте він пообіцяв з часом розрахуватися.

Також свідок повідомив, що йому достеменно не відомо чи знала дружина ОСОБА_2 про таку їх домовленість, проте вона знала про борги, оскільки він неодноразово приходив до ОСОБА_2 на його торгову точку у Південно Західному мікрорайоні м. Черкас і у присутності ОСОБА_1 свідок з відповідачем на підвищених тонах з`ясовували стосунки щодо повернення боргів.

За час, що сплив з моменту отримання товару і до літа 2020 року ОСОБА_2 загалом повернув у рахунок погашення боргу грошові кошти в сумі 5 000 доларів США. У липні 2020 року ОСОБА_2 приїхав та сказав, що наявна потреба переоформити на ОСОБА_6 належні ОСОБА_2 транспортні засоби, а саме автомобіль FORD та міні-трактор. Мабуть йому було соромно за наявні борги. Вони поїхали та переоформили ці транспортні засоби на ОСОБА_6 , за наявною домовленістю це майно буде переоформлено назад на ОСОБА_2 після повернення всієї суми боргу. Фактично ОСОБА_2 продовжує користуватися автомобілем та міні-трактором.

Також свідок підтвердив, що на момент його допиту залишок боргу ОСОБА_2 становить 10 тис. доларів США.

Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства (ч. 1 ст. 27 СК України).

На підставі ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

З наданого рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2020 судом встановлено, що 22.11.1997 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Вергунівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 14. Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили 01.09.2020, шлюб між сторонами розірвано. Підставами для розірвання шлюбу зазначено втрату почуття любові та взаєморозуміння, відсутність шлюбно-сімейних стосунків, припинення ведення спільного господарства з березня 2020 року. Вказані обставини в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України звільнені від доказування (а.с. 3).

Під час перебування у шлюбі 31.05.2017 сторонами був придбаний транспортний засіб автомобіль марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 4), а також трактор колісний марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, що у свою чергу підтверджено інформацією Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 23.09.2020 (а.с. 9).

Вказане майно після його придбання було зареєстровано на відповідача по справі ОСОБА_2 , проте було придбано сторонами за рахунок спільних сумісних коштів подружжя. Вказані висновки суду обґрунтовані презумпцією спільності права власності подружжя на майно набуте під час шлюбу, та позицією сторін. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Натомість під час розгляду справи учасники вказані обставини визнали, вимоги про визнання спірного майна об`єктами особистої приватної власності когось із подружжя заявлені не були. З урахуванням наведеного суд оцінює вказані обставини як встановлені та такі, що звільнені від доказування, що відповідає вимогам ст. ст. 12, 82 ЦПК України.

Щодо іншого майна, яке може бути спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом вказані питання не досліджувались та вказані обставини не встановлювались, оскільки вони виходять за межі предмета доказування. Крім того, суд враховує пояснення сторін та їх представників, що наразі на розгляді у Соснівському районному суді м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, відповідно вказані обставини підлягають встановленню та доведенню під час розгляду іншої цивільної справи.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

На підставі ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_2 18.07.2020 уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу, предметом якого був зареєстрований на його ім`я автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску. Внаслідок укладення вказаного правочину право власності на автомобіль набув ОСОБА_6 . Вказані обставини підтверджені договором купівлі-продажу транспортного засобу від 18.07.2020 (а.с. 82-83, 113-114), актом огляду реалізованого транспортного засобу від 18.07.2020 (а.с. 115), договором комісії від 18.07.2020 (а.с. 116-117), витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 05.10.2020 (а.с. 7), а також визнані учасниками та підтверджені показами свідка ОСОБА_6 .

Також відповідач по справі ОСОБА_2 27.07.2020 зняв з реєстраційного обліку та перереєстрував на ОСОБА_6 трактор колісний марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, що підтверджено листом ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 23.09.2020 (а.с. 9), заявою ОСОБА_2 від 27.07.2020 (а.с. 100). Безпосередньо договір, на підтвердження факту укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 правочину щодо вказаного транспортного засобу, суду надано не було. Натомість, враховуючи загальні засади цивільного процесуального судочинства, зокрема принцип змагальності, враховуючи визнання вказаних обставин відповідачем по справі ОСОБА_2 , суд приходить до переконання, що факт продажу трактора колісного марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, є встановлерним та таким, що звільнений від доказування в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Твердження відповідача та його представника, що переоформлення було здійснено в рахунок погашення боргових зобов`язань, які виникли під час перебування у шлюбі, суд оцінює критично. Такі висновки суду обґрунтовуються наступним.

Зокрема, для доведення факту віднесення боргів до боргів подружжя першочерговим підлягає доведенню факт використання таких грошових коштів в інтересах сім`ї.

Вказаний факт під час розгляду справи не доведено суду належними та допустимими доказами. Можливе отримання коштів ОСОБА_2 з метою здійснення підприємницької діяльності без подальшого підтвердження факту використання цієї суми грошових коштів в інтересах сім`ї суд не може врахувати при прийнятті рішення.

Крім того, суд враховує, що факт надання згоди ОСОБА_1 на отримання в борг товару на суму 20 тис. доларів США не підтверджено, у свою чергу свідок ОСОБА_6 підтвердив, що йому не відомо про факт обізнаності ОСОБА_1 із замовленням такої партії цитрусових на момент можливого виникнення вказаних правовідносин.

Також суд оцінює критично пояснення відповідача ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 про наявність між ними боргових правовідносин, оскільки їх пояснення містять розбіжності та суперечності.

Зокрема зі слів свідка ОСОБА_6 судом було встановлено, що після 3-4 днів початку реалізації фруктів ОСОБА_2 залишок товару обсягом 7-8 палет вивіз та зберігав у невідомому свідку місці самостійно, де вони померзли у зв`язку зі значним зниженням температури повітря. У свою чергу ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що через 3-4 дні після початку реалізації отриманої партії цитрусових залишок товару у розмірі 7-8 палет ОСОБА_6 складував у власному контейнері, який розташований на території ринку по вул. Пастерівській в м. Черкаси. Щодо переоформлення транспортних засобів ОСОБА_6 пояснив суду, що це була пропозиція ОСОБА_2 , натомість ОСОБА_2 пояснював суду, що після численних вимог ОСОБА_6 про повернення боргу на його вимогу були переоформлені транспортні засоби. Крім того, суду не доведено факт утилізації великої кількості зіпсованих фруктів.

Також при оцінці показів свідка та пояснень відповідача суд враховує, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу мав значну заборгованість перед ОСОБА_6 , яку він хотів погасити та не мав такої можливості (відповідно до його пояснень та пояснень свідка), натомість 31.05.2017 ОСОБА_2 придбав спірний транспортний засіб автомобіль марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, а згодом 11.03.2019 придбав трактор колісний марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску.

За таких обставин, враховуючи, що відчуження спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мало місце після припинення між ними шлюбно-сімейних стосунків та ведення спільного господарства, після подання до суду ОСОБА_1 позовної заяви про розірвання шлюбу та незадовго до дня постановлення рішення у вказаній справі, ОСОБА_1 згоду на їх відчуження не надавала, майном після відчуження продовжує фактично користуватись відповідач, суд приходить до переконання, що вказані договори були укладені ОСОБА_2 з метою приховування спільного сумісного майна подружжя та створення перешкод для його поділу. Тому з нього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсації вартості Ѕ частини вартості такого майна, яка визначена судовим експертом.

Такі висновки суду узгоджуються с висновками Верховного Суду, відповідно до яких неодноразово було наголошено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно (постанова від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18, постанова від 05 жовтня 2020 року у справі № № 537/78/19, провадження № 61-17347св19).

Відповідно до висновку експерта від 15.01.2021 за № 01 (а.с. 34-39) середня ринкова вартість трактора колісного марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, на момент проведення експертизи складає 140 031 грн., відповідно вартість Ѕ частини становить 70 015,50 грн. (140 031 грн. х Ѕ = 70 015,50 грн.).

У свою чергу відповідно до висновку експерта від 15.01.2021 за № 02 (а.с. 40-46) середня ринкова вартість автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, станом на момент проведення експертизи складає 253 506 грн., відповідно вартість Ѕ частини становить 126 753 грн. (253 506 грн. х Ѕ = 126 753 грн.).

За таких обставин загальний розмір компенсації вартості Ѕ частки спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 196 768,50 грн. (70 015,50 грн. + 126 753 грн. = 196 768,50 грн.).

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення компенсації підлягають до задоволення обсязі.

У свою чергу позовні вимоги в частині визнання спірного майна об`єктами права спільної сумісної власності подружжя не підлягають до задоволення, що обґрунтовується наступним.

Зокрема, факт належності майна до спільної сумісної власності подружжя презюмується, таке право виникає на підставі закону, набувається з дня укладення відповідного правочину одним із подружжя та є безумовним. Поділу підлягає майно, яке належить подружжю на момент такого поділу.

Під час судового розгляду учасники не оспорювали факту належності спірного майна до спільної сумісної власності подружжя, доводи відповідача та його представника зводились до необхідності врахування боргових зобов`язань ОСОБА_2 , факт існування яких та необхідність їх врахування при розгляді справи судом були оцінені та спростовані. Відповідно спору щодо правового статусу вказаного майна між сторонами не було.

У свою чергу у зв`язку з укладенням правочинів щодо автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, 2013 року випуску, та трактора колісного марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, з моменту державної реєстрації таких правочинів вказане майно належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, зокрема статті 203 ЦК України, за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

З аналізу наведених норм вбачаються підстави стверджувати, що укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 договори можуть бути визнані судом недійсними, натомість такі вимоги позивачем не заявлялись. Відповідно, на переконання суду, визнання спірних автомобіля та міні-трактора об`єктами права спільної сумісної власності подружжя без оскарження правочинів, які мали місце, виключає можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 27, 60, 61, 63, 65 СК України, ст. ст. 203, 215, 234, 325, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 43, 49, 76-84, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля марки FORD, модель TRANSIT CUSTOM, тип спеціалізований вантажний фургон малотоннажний В, 20013 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , в розмірі 126 753 грн. та компенсацію вартості Ѕ частини трактора колісного марки SHIBAURA S44OA, 2005 року випуску, в розмірі 70 015,50 грн., а всього 196 768,50 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстр.: АДРЕСА_1 );

Представник позивача: адвокат Колотило Людмила Михайлівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 330, видане Черкаською ОКДКА 13.04.2009, адреса робочого місця адвоката: м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд. 225, оф. 20, 21);

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстр: АДРЕСА_2 , прож.: АДРЕСА_3 );

Представник відповідача: адвокат Антонюк Ірина Андріївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001001, видане Радою адвокатів Черкаської області 17.09.2018, адреса робочого місця адвоката: м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 224, оф. 109).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені судом 19.05.2021, повне рішення складено 27.05.2021.

Суддя А.О. Попельнюх