головуючий у суді І інстанції Пономаренко Н.В.
провадження № 22-ц/824/1216/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.

суддів: Слюсар Т.А., Суханової Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання кредиту № 2918437 від 30 липня 2018 року у розмірі 309 665 грн 45 коп. та судовий збір у розмірі 4 644 грн 99 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 квітня 2017 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1109832 про надання кредиту, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в кредит у розмірі 120 000 грн., а останній, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит до 15 квітня 2020 року, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості, щомісячно сплачувати комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту та виконувати інші зобов`язання, визначені договором.

Разом з тим, не зважаючи на повне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, відповідач не здійснив повернення отриманого кредиту зі сплатою процентів за його користування та інших платежів у строки, передбачені договором, у зв`язку із чим, станом на 25 червня 2019 року створилась заборгованість за договором № 1109832 від 20 квітня 2017 року у розмірі 309 665 грн 45 коп., з яких: 111 259 грн 67 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 56 461 грн 94 коп. - заборгованість по відсотках; 104 800 грн. - заборгованість по комісії; 10 500 грн - заборгованість за штрафними санкціями; 20 560 грн 38 коп. - заборгованість по рахунку інфляції; 6 083 грн 46 коп. - заборгованість по сплаті 3 % річних.

У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до відповідача з листом-претензією щодо повернення заборгованості за кредитом через порушення умов договору кредиту та з вимогою погасити заборгованість у повному обсязі.

Однак, зазначені вимоги щодо погашення простроченої заборгованості в добровільному порядку позичальник залишив поза увагою.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет».

Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачем не доведено виконання вимог пункту 4.8 договору щодо надіслання та отримання відповідачем письмової вимоги про повернення кредиту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено із порушенням процесуальних норм права з огляду на таке.

Звернення до суду з вимогою дострокового повернення всієї суми кредитних коштів, у зв`язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Тобто, звернення позикодавця з позовом до суду про дострокове повернення кредиту у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань є правом кредитора, направленим на захист в суді його порушеного права. У позовній заяві позивач посилався на те, що ним направлялась на адресу боржника повідомлення про сплату боргу за договором (від 18 квітня 2019 року за № 888?5415617) і це є його правом, а не обов`язком.

Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року законним та обґрунтованим, та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, до апеляційної скарги було додано: повідомлення-претензію щодо повернення заборгованості за договором про надання коштів у позику № 1109832 від 20 квітня 2017 року, докази її надіслання відповідачу (а.с. 33-35).

Разом з цим, колегія апеляційного суду встановила, що клопотання про приєднання до матеріалів справи нових доказів, а також, пояснення причин неподання цих доказів до суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до протоколу судового засідання від 08 листопада 2019 року на питання суду першої інстанції про повідомлення ОСОБА_1 про вимогу по сплаті кредиту та про докази отримання ОСОБА_1 цієї вимоги представник позивача визнав, що у кредитній справі знаходяться копії вимог, але отримувались вони чи ні, підтверджень немає (а.с. 39-41). Таким чином, на момент подачі позовної заяви вказані докази були наявні у позивача.

Керуючись частинами 2, 4, 8 статті 83, частиною 5 статті 177, частиною 3 статті 367 ЩІК України та враховуючи, що позивачем не подано клопотання про приєднання нових доказів та не наведено об`єктивних причин, які перешкодили подати йому вказані докази у встановлений законом строк, колегія апеляційного суду вважає за необхідне не приймати їх до уваги під час апеляційного перегляду.

Також, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість за договором про надання кредиту № 2918437 від 30 липня 2018 року у сумі 309 665 грн 45 коп. (а.с. 4).

В обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 2918437 від 30 липня 2018 року, до позовної заяви було додано зокрема:

договір № 1109832 про надання кредиту від 20 квітня 2017 року, додатки №№ 1, 2, 3 до вказаного договору кредиту (а.с. 8-15),

розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № 1109832 про надання кредиту від 20 квітня 2017 року (а.с. 6-7),

платіжне доручення №47323 від 20 квітня 2017 року з призначенням платежу зарахування коштів згідно кредитного договору № 1109832 від 20 квітня 2017 року (а.с. 16).

Таким чином, колегія апеляційного суду встановила, що обґрунтування позовної заяви про стягнення заборгованості за одним кредитним договором (№ 1109832 від 20 квітня 2017 року) та докази додані неї на підтвердження вказаних обставин, - не відповідають викладеній позовній вимозі про стягнення заборгованості за іншим кредитним договором (№ 2918437 від 30 липня 2018 року).

Відповідно до статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Отже, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має можливості усунути вказаний недолік позовної заяви та остаточно визначити предмет спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду не обмежена доводами та вимогами апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 2918437 від 30 липня 2018 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року скасувати з ухваленням нового рішення.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №2918437 від 30 липня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 січня 2021 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Т.А. Слюсар

Є.М. Суханова