Справа № 211/1201/21
Провадження № 2/211/1507/21
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2021 року Довгинцівський районний суд місьа Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Гіди О.С.,

при секретарі - Маслечко А.А.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її батько ОСОБА_2 . Після смерті батька залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після сметрі батька є його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після смерті чоловіка не отримувала. За життя батько позивачки склав заповіт на її ім`я. Після смерті матері вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а на житловий будинок не видано, в зв`язку з відсутністю печатки та підпису в свідоцтві про право власності на будинок від 06.01.1984 р., тому просить суд визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_4 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні вимог наполягали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити заявлену вимогу в повному обсязі.

Представник відповідача Виконкому Довгинцівської районної у місті ради надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо вимог позивача за відсутності інших спадкоємців не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України судові рішення у підготовчому засіданні суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с. 12, 13, 15 - копії свідоцтв про народження, про смерть).

Після укладання шлюбу прізвище позивача змінилось на « ОСОБА_1 » та після розрвання шлюбу залишилось « ОСОБА_1 » (а.с. 16, 17 - копії свідоцтв про шлюб, про розірвання шлюбу).

За життя, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право приватної власності від 06.01.1984 р. належав будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19 - копії свідоцтва, довідки БТІ).

За життя, батько позивача ОСОБА_2 склав заповіт на її ім`я, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори 24.02.2009 року в реєстрі за № 825 ( а.с. 44 - копія заповіту).

Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 15 та ст. 16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної конторивід 16.02.2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 ,в зв`язку з неналежним чином оформленим документом на вказане спадкове майно, а саме відсутня печатка установи, яка видала цей документ та підпис посадової особи (а.с.11).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 1 Листа № 24-753/0/4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Вказане підтверджується також роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Так, на виконання ухвали суду Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи № 172/2018 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , відповідно до якої з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася лише донька ОСОБА_1 .

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Оскільки в зв`язку з тим, що при видачі свідоцтва про право власності на квартиру померлому ОСОБА_2 було допущено неточності - відсутні печатка уповноваженого органу та підпис посадової особи, внести відповідні виправлення щодо права власності на майно, яке належить померлій особі не має можливості, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті батька, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом на зазначений будинок, оскільки заявлені в позові обставини підтверджені матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , право власності, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76,9 кв.м., житловою площею 45,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: О. С. Гіда