Справа № 1506/2522/2012
Провадження № 6/496/91/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Стрілець Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні при виконанні рішення суду по справі № 1506/2522/2012, його правонаступником, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» звернувся до суду із зазначеною заявою.

Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ "НАДРА" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору № 022/14/АП/2007-840 від 15.06.2007. На підставі виданих виконавчих листів з боржників, були відкриті виконавчі провадження №34827580 та №34827343.

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», було укладено договір про відступлення прав вимоги.

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП», було укладено договір про відступлення прав вимоги.

Згідно Акту ПАТ «КБ «НАДРА» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені.

Заявник зазначає, що оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена, тому просить видати дублікати виконавчих листів. Крім того, попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів, а тому заявник просить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання. Оскільки ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» не є стороною (стягувачем) у вище зазначеній цивільній справі, виникла необхідність звернення з відповідною заявою до суду.

В судове засідання представник заявника не з`явився, та прохальна частина заяви містить клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника заявника.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася шляхом надіслання судової повістки на останню відому адресу проживання.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся шляхом надіслання судової повістки на останню відому адресу проживання.

Представник ПАТ КБ «Надра» до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

До заяви представник ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» надав докази відправлення на адресу боржників копії заяви з додатками.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору № 022/14/АП/2007-840 від 15.06.2007 року та судових витрат по справі (а.с. 48-49).

Вимогу про заміну сторони виконавчого провадження, заявник обґрунтовує тим, що 04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги до позичальника, в тому числі за кредитним договором №022/14/АП/2007-840 від 15.06.2007 р.(а.с. 67-68).

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A102, згідно з умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги до позичальника, в тому числі за кредитним договором № 022/14/АП/2007-840 від 15.06.2007 р., до договору додано Додаток № 1 в якому визначено боржників за договором № 022/14/АП/2007-840 від 15.06.2007 р. (а.с. 72-73).

23.06.2020 р. між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» укладено попередній договір купівлі-продажу прав вимоги № 1806 (а.с. 65-66).

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з вимогами чинного законодавства у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (ч. 1 ст. 55 ЦПК України).

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції 04.11.2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 , на підставі актового запису № 108 від 10.11.2020 року. Виконавчий лист був повернутий до суду (а.с. 56-58).

22.06.2015 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю боржника на підставі актового запису про смерть №10472 від 15.10.2014 року (а.с. 59-61).

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного суду від 16.02.2021 року по справі №911/3411/14, наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження"). Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

З огляду на викладене вище Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення визначених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Отже, дослідивши вимоги викладені представником заявника щодо заміни сторони виконавчого провадження, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги заявника про видачу дублікатів виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, з підстав, що у зв`язку з проведенням процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» оригінал у заявника та первісного стягувача відсутні, їх місцезнаходження їм не відоме, виконавчі листи втрачено, суд дійшов наступного висновку.

Всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленням кредитними договорами, які були наявні в ПАТ «КБ «НАДРА», передано ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», при укладанні договору про відступлення прав вимог за Актом прийняття-передачі оригіналів документів до вищевказаних договорів. Всі інші виконавчі документи відповідно до акту про втрату виконавчих листів, були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» у зв`язку зі зміною керівництва банку, закриття територіальних відділень Банку та звільнення всіх місцевих співробітників, що здійснювали судовий супровід кредитних справ. Таким чином, у ПАТ «КБ «НАДРА» відсутні оригінали виконавчих документів, інформацію про їх місцезнаходження банк не вололодіє (а.с. 77).

Згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України встановлено, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 04.11.2014 виконавче провадження ВП №43789072 з примусового виконання виконавчого листа від 29.08.2012 №1506/2522/2012 (боржник ОСОБА_2 ) закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця 22.06.2015 виконавче провадження ВП №45009905 з примусового виконання виконавчого листа від 29.08.2012 №1506/2522/2012 (боржник ОСОБА_1 ) закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчі листи були повернуті до суду на знаходяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Посилання представника заявника на втрату вищевказаного виконавчого листа є безпідставним, оскільки вказаний виконавчий лист знаходиться в матеріалах цивільної справи № 1506/2522/2012.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 80, 81, 433, 442 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні при виконанні рішення суду по справі № 1506/2522/2012 його правонаступником, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання задовольнити частково.

Замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА»» (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 15, ) його правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУП» (61003, місто Харків, площа Павлівська, будинок 5, ) у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2012 року по справі №1506/2522/2012 за позовом ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.М. Буран