ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Харків

Справа № 639/1697/20

Провадження № 22-ц/818/1291/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

Учасники справи :

Позивач - ОСОБА_1

Відповідачі - Харківська міська рада, ОСОБА_2 ,

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Юлія Вікторівна

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові,

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року (суддя Гаврилюк С.М.),

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Юлія Вікторівна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Ю.В. про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за яким було відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Ю.В. про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2020 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.11.2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд неправильно витлумачив ч.5 ст. 177 ЦПК України вимагаючи подання певних доказів на стадії вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що районний суд прийняв законне та обґрунтоване рішення. Повернення зустрічної позовної заяви у відповідності до ч.3 ст.194 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням доступу до правосуддя, оскільки не позбавляє права ОСОБА_2 на звернення до суду із позовом в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, у зв`язку з цим позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поддубна Ю.В. про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.10.2020 року позовну заяву залишено без руху, оскільки остання подана з порушенням ч.3 ст. 175 , ч.4 ст. 177 ЦПК України, та запропоновано усунути недоліки зустрічної позовної заяви, а саме: додати всі наявні у нього докази, що підтверджують вказані позивачем обставини, вказати ім`я (прізвище, ім`я та по батькові відповідача, його місце проживання, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта відповідача (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Крім того, у заяві зазначено, що зустрічний позов подає ОСОБА_2 , однак у якості позивача зазначено - ОСОБА_1 .. До зустрічної позовної заяви не було додано документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі.

На виконання ухвали суду про залишення зустрічного позову без руху, 06.11.2020 року ОСОБА_2 надав до суду уточнену зустрічну позовну заяву, з урахуванням недоліків зазначених в ухвалі про залишення зустрічного позову без руху, а саме: вказано ім`я (прізвище, ім`я та по батькові відповідача, його місце проживання, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта відповідача (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Також у заяві зазначено, що зустрічний позов подає ОСОБА_2 . Крім того, додано документ, що підтверджує сплату судового збору.( а.с.178-180)

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вказані недоліки зустрічної позовної заяви усунуто не було, а саме матеріали позовної заяви не містять документів, які б підтверджували відмову нотаріуса в оформленні ОСОБА_2 права на спадщину на спірне нерухоме майно.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, що це є підставою для визнання неподаною та повернення позовної заяви та вважає його передчасним виходячи з наступного.

В силу вимог частин 1, 3, 5 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі- Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175,177 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з вимогами частини 1 статті 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею185 ЦПК України.

Частини 1, 2, 3 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначеністаттями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 на виконання ухвали судді від 27.10.2020 року про залишення позову без руху 06.11.2020 року надав уточнену зустрічну позовну заяву, до якої було додано всі докази на підтвердження таких вимог, про які йому відомо. Документ, що підтверджує його звернення до нотаріуса та відмову останнього у відкритті спадкової справи міститься в матеріалах справи на аркуші справи 99.(а.с.99)

Частинами 5 та 6 статі 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з частиною 1 статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Такого висновку дійшов Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19, провадження № 61-2192св20.

За таких умов, посилання суду першої інстанції щодо ненадання ОСОБА_2 доказів, які б підтверджували відмову нотаріуса в оформленні ОСОБА_2 права на спадщину, як на підставу для повернення позовної заяви є необґрунтованими та передчасним.

Питання щодо надання чи витребування відповідного доказу суд має можливість вирішити на стадії підготовчого провадження, а не під час відкриття провадження у справі. У випадку безпідставності заявлених вимог, суд може ухвалити судове рішення про відмову у їх задоволенні, однак не ухвалу про визнання неподаною і повернення позовної заяви.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстав для повернення зустрічного позову у суду першої інстанції не було.

Зазначений в оскаржуваній ухвалі висновок суду про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення його позову без руху не може бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»). Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви є передчасною, постановлена суддею з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин відповідно до пункту ч.1 ст. 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.367,368,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова