Справа № 592/477/21
Провадження № 6/592/32/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Литовченка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Черей С.В.,

головного державного виконавця Ричкаля С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Суми цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення державної виконавчої служби у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ричкаля Сергія Павловича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку,

встановив:

Головний державний виконавець Ричкаль С.П. звернувся до суду з вказаним поданням, мотивуючи його тим, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №57084810 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь групи стягувачів заборгованості, яка складає 202092488,11 грн.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 05 грудня 2008 року, яке набрало законної сили, визнано право власності ВАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно в установленому законом порядку не зареєстровано.

А тому, для забезпечення виконання рішень суддів необхідно звернути стягнення на вказане майно з метою його подальшої реалізації.

Згідно вимог ч.11 ст.440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного, приватного виконавця.

Головний державний виконавець Ричкаль С.П. в судовому засіданні подання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та подання, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №57084810 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь групи стягувачів заборгованості ,яка складає 202092488,11 грн.

Підставою для звернення з даним поданням вказано відсутність грошових коштів на арештованих рахунках боржника в сумі, достатній для забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 ст.48 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, законодавець в даній нормі чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, - це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку, як юридичного факту.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, поширюються загальні правила цивільного процесу, згідно з якими враховуючи принцип диспозитивності процесу обґрунтованість подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, щодо фактів і обставин, які повинні слугувати підставами для задоволення подання, повинна доводитись ініціатором подання, який на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами та несе ризик наслідків через вчинення або невчинення процесуальних дій, в тому числі, правами щодо предмета подання, його вмотивування, здійснює обов`язок доказування обґрунтованості подання та здійснює інші процесуальні права, виконує процесуальні обов`язки і повинен діяти добросовісно, не зловживаючи правами (ст.ст.12,13,43,44,49,76-81 ЦПК України). Про задоволення подання рішення може бути прийняте лише за умови його обґрунтованості та доведеності (ст.ст.89,263 ЦПК України).

З матеріалів подання вбачається, що рішенням Господарського суду Сумської області від 05 грудня 2008 року у справі №14/685-08 зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Фрунзе-Будіндустрія (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) виконати ремонтно-будівельні роботи нежитлового приміщення за договором підряду № СПФ00010-08, укладеного 05.11. 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе та Товариством з обмеженою відповідальністю Фрунзе-Будіндустрія; визнано за Відкритим акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) право власності що ангар під літ. „А площею 1146,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, до матеріалів подання не надано письмових доказів про те, що АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе», та саме до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» право власності що ангар під літ. „А площею 1146,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До 2013 року реєстрація права власності на майно проводилася в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який зараз є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, права, зареєстровані до 1 січня 2013 року, залишаються дійсними. Повторно їх реєструвати в Державному реєстрі прав не потрібно. Але, у випадку відчуження об`єкта нерухомості, вся інформація про таку реєстрацію повинна бути перенесена (внесена) до Державного реєстру прав, для синхронізації баз даних.

До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилася Бюро технічної інвентаризації (надалі БТІ), із видачою про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі.

Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення).

Державним виконавцем не зазначено у поданні та документально не підтверджено, що він звертався з відповідними запитами до Бюро технічної інвентаризації для отримання інформації щодо права власності на ангар під літ. „А площею 1146,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про який йде мова в поданні державного виконавця, у вказаній довідці відсутні. З наявних доданих до клопотання матеріалів встановити, чи дійсно за вказаною адресою перебуває вказаний об`єкт нерухомого майна, право власності на який визначено за боржником рішенням господарського суду, його стан, площа, належність тому чи іншому суб`єкту, не можливо.

Державним виконавцем не надано належним чином завірену копію рішення Господарського суду Сумської області від 05.12.2008 по справі № 14/685-08 з відміткою набрання ним законної сили, що унеможливлює суд прийняти законне і обгрунтоване рішення по суті подання.

Подання державного виконавця не містить жодного конкретного обґрунтування, посилання на докази щодо вжиття виконавцем всіх передбачених законом і можливих заходів для виконання рішення за рахунок майна боржника поза тим, на яке виконавець просив суд звернути стягнення. У справі відсутні докази таких дій виконавця, зокрема, дій, спрямованих на виявлення грошових коштів, рухомого майна боржника, опису, арешту майна, звернення стягнення на виявлене майно, фіксації відсутності відповідного майна, неможливості звернути на нього стягнення і т.ін.

Крім того, державним виконавцем при зверненні до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, не зазначено та не встановлено вартість майна, на яке необхідно звернути стягнення з урахуванням загальної суми заборгованості Акціонерного Товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» перед стягувачами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог головного державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власностіна яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 354, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення державної виконавчої служби у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Ричкаля Сергія Павловича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», право власності на яке не зареєстроване в установленому порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя О.В. Литовченко