Справа №442/3184/21
Провадження №2/442/862/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Меденицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_2 . Останній був власником колгоспного двору. Його членами станом на 15.04.1991 року також були: ОСОБА_2 , 1919 р.н - голова колгоспного двору, ОСОБА_3 , 1923 р.н - дружина; ОСОБА_4 , 1952 р.н - дочка; ОСОБА_5 , 1955 р.н - дочка;

ОСОБА_6 , 1959 р.н. зять, ОСОБА_7 , 1982 р.н - внучка

ОСОБА_8 , 1987 р.н - внучка. Відтак, фактично майно колгоспного двору належало по 1/7 частині кожному. Після смерті ОСОБА_2 , частка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку із прийняттям частки померлого становила 2/6 частини, а частка ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 по 1/6 частині кожному.

Разом з ним постійно проживали і були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_11 , прийняла спадщину, проте нотаріально її не оформила, дочка ОСОБА_4 відмовилась від спадщини, також відмовились від спадщини внучки померлого ОСОБА_7 і ОСОБА_9 . Вона (позивач), як друга дочка спадкодавця, прийняла спадщину. Проте, звернувшись до першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, з`ясувалося,

що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 нотаріус не може, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні та рекомендовано звернутися до суду.

Крім того, 16 квітня 2012 року помирає ОСОБА_3 . За життя остання написала заповіт, відповідно до якого все майно, яке належить їй по закону заповідає ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помирає ОСОБА_6 . Частку померлого по спадкуванню першої черги приймає ОСОБА_1 , яка була дружиною. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які являлися дітьми померлого, відмовляються від спадщини в користь ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач не з`явилася. Від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просила задоволити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечує, позов визнає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років помер ОСОБА_2 . Померлий є батьком позивача, а ОСОБА_3 - чоловіком. Меденицькою селищною радою Дрогобицького району Львівської області видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 20 січня 1997 року.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 23.09.1956 року № 300, видане виконавчим комітетом Меденицької селищної ради, ОСОБА_2 є власником колгоспного двору.

Згідно довідки № 18 від 15 березня 2021 року виданою Меденицькою селищною радою ОСОБА_2 на день смерті був останнім членом колгоспного двору та який проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

? Відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про ведення в дію Закону «Про власність» (885-12) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Згідно зі ст.5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс України РСР (в редакції 1991 року), Закон України РСР «Про власність» (в редакції 1991 року).

Відповідно до вимог ч.2 ст.123, ч.І ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності « право приватної власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні.

Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року, згідно довідки Меденицької селищної ради №14 від 15 березня 2021 року були:

ОСОБА_2 , 1919 р.н - голова колгоспного двору,

ОСОБА_3 , 1923 р.н - дружина;

ОСОБА_4 , 1952 р.н - дочка;

ОСОБА_5 , 1955 р.н - дочка;

ОСОБА_6 , 1959 р.н. - зять

ОСОБА_7 , 1982 р.н - внучка

ОСОБА_8 , 1987 р.н - внучка.

Тому фактично майно колгоспного двору належало по 1/7 частині кожному.

Після смерті ОСОБА_2 , частка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку із прийняттям частки померлого становила 2/6 частини, а частка ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 - по 1/6 частині кожному.

Разом з ним постійно проживали і були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Після смерті ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 видане 23 квітня 2004, прийняла спадщину, проте нотаріально її не оформила, дочка ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 20 травня 1970 року, відмовилась від спадщини, що підтверджується заявою на відмову від спадщини №15 від 19 березня 2021 року. Також відмовились від спадщини внучки померлого ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , що підтверджується заявами про відмову від спадщини № 14 і №17 від 19 березня 2021 року.

Позивач, ОСОБА_10 , як друга дочка спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 28 травня 1955 року, прийняла спадщину. Проте, звернувшись до першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, з`ясувалося,

що видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 нотаріус не може, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_3 помирає ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 від 18 квітня 2012 року виданим виконавчим комітетом Меденицької селищної ради Дрогобицького району актовий запис №19.

За життя ОСОБА_3 написала заповіт реєстраційний № 168 від 11 листопада 2005 року відповідно до якого все майно, яке належить їй по закону заповідає ОСОБА_1 . Факт родинних відносин з померлою підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_4 від 28 травня 1955 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помирає ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 від 07 вересня 2018 року. Частку померлого по спадкуванню першої черги приймає ОСОБА_1 , яка була дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_7 від 10 липня 2012 року.

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які були дітьми померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_8 від 04 січня 1988 року та НОМЕР_9 від 16 липня 1.982 року, відмовляються від спадщини в користь ОСОБА_1 , що підтверджується заявами № 13 та № 16 від 19 березня 2021 року.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ) право власності в цілому на житловий будинок (позначений літ.А), загальною площею 93,4 кв м, житловою 48,8 кв м, допоміжною 44,6 кв м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.