Номер провадження: 22-ц/813/2477/21
Номер справи місцевого суду: 495/388/17
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/388/17

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2477/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого - Заїкіна А.П.

- суддів - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гавриленко М.А.,

учасники справи:

- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Курортстрой»

- відповідачі - 1) Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, 2) ОСОБА_1 , 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3 , 5) ОСОБА_4 , 6) ОСОБА_5 , 7) ОСОБА_6 , 8) ОСОБА_7 , 9) ОСОБА_8 , 10) ОСОБА_9 , 11) ОСОБА_10 , 12) ОСОБА_11 , 13) ОСОБА_12 , 14) ОСОБА_13 , 15) ОСОБА_14 , 16) ОСОБА_15 , 17) ОСОБА_16 , 18) ОСОБА_17 , 19) ОСОБА_18 , 20) ОСОБА_19 , 21) ОСОБА_20 , 22) ОСОБА_21 , 23) ОСОБА_22 , 24) ОСОБА_23 , 25) ОСОБА_24 , 26) ОСОБА_25 , 27) ОСОБА_26 , 28) ОСОБА_27 , 29) ОСОБА_28 , 30) ОСОБА_29 , 31) ОСОБА_30 , 32) ОСОБА_31 , 33) ОСОБА_32 , 34) ОСОБА_33 , 35) ОСОБА_34 , 36) ОСОБА_35 , 37) ОСОБА_36 , 38) ОСОБА_37 , 39) ОСОБА_38 , 40) ОСОБА_39 , 41) ОСОБА_40 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним свідоцтв про право власності на земельну ділянку,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Курортстрой» (далі - ТОВ «Курортстрой») звернулось до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з вищезазначеною позовною заявою.

04.12.2018 року ТОВ "Курортстрой" подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, які були передані у власність відповідачам на підставі оскаржуваного позивачем рішення.

В обґрунтування вимог заяви вказує, що заявлено позовні вимоги щодо скасування рішення та визнання недійсним свідоцтв й договорів, предметом яких є нерухоме майно (33 об`єкта), яке має значну вартість. З метою забезпечення прав позивача та уникнення ускладнень при виконанні можливого рішення за наслідками пред`явленого позову на користь позивача, просить заборонити відчуження вказаних об`єктів до розгляду справи по суті. Вважає, що вказані заходи є співмірними заявленим позовним вимогам.

Позивач наголошує, що відведення та передача у власність відповідачам земельних ділянок за рахунок земельної ділянки, переданої у користування за договором оренди ТОВ «Курортстрой», порушує право останнього на володіння і користування зазначеною земельною ділянкою, оскільки Затоківською селищною радою прийняті спірні рішення щодо орендованої ТОВ «Курортстрой» земельної ділянки без припинення у ТОВ «Курортстрой» права користування в порядку, визначеному законом. Вказане свідчить про порушення Затоківською селищною радою вимог законодавства України щодо передачі у власність земельних ділянок та порушення права користування ТОВ «Курортстрой» орендованою земельною ділянкою з кадастровим номером :02: 005:0004. В даному випадку порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами дотримано не було.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2020 року задоволено заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Курортстрой" про забезпечення позову по справі за позовом №495/388/17.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна:

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0121, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0124, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306 га, кадастровий № :02:005:0125, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0126, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0127, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0128, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0129, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 ;

-земельна ділянка, площею 0.0659га, кадастровий №:02:005:0130, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 ;

-земельна ділянка, площею 0.0329га, кадастровий №:02:005:0131, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9 ;

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0132, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_10 ;

-земельна ділянка, площею 0.0687га, кадастровий №:02:005:0133, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11 ;

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0134, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_12 ;

-земельна ділянка, площею 0.0305га, кадастровий №:02:005:0135, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_13 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0136, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_14 ;

-земельна ділянка, площею 0.0305га, кадастровий №:02:005:0137, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_15 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0138, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_16 ;

-земельна ділянка, площею 0.0612га, кадастровий №:02:005:0139, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_17 ;

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0140, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_18 ;

-земельна ділянка, площею 0.1 га, кадастровий №:02:005:0141, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_19 ;

-земельна ділянка, площею 0.1 га, кадастровий № :02:005:0142, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_20 ;

-земельна ділянка, площею 0.06 га, кадастровий № :02:005:0144, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_21 ;

-земельна ділянка, площею 0.0917га, кадастровий №:02:005:0145, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_22 ;

-земельна ділянка, площею 0.1 га, кадастровий № :02:005:0146, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_23 ;

-земельна ділянка, площею 0.1 га, кадастровий № :02:005:0147, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_24 ;

-земельна ділянка, площею 0.1 га, кадастровий № :02:005:0148, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_25 ;

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0150, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_26 ;

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0151, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_27 ;

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0152, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_28 ;

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0153, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_29 ;

-земельна ділянка, площею 0.011 га, кадастровий №:02:005:0154, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_30 ;

-земельна ділянка, площею 0.0397га, кадастровий №:02:005:0159, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_31 ;

-земельна ділянка, площею 0.06 га, кадастровий №:02:005:0160, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_31 ;

-земельна ділянка, площею 0.04 га, кадастровий № :02:005:0161, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_32 ;

-земельна ділянка, площею 0.06 га, кадастровий № :02:005:0162, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_32 .

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся, оскільки наявна реальна можливість відчуження вказаних земельних ділянок відповідачами на користь третіх осіб.

Захід, який пропонується вжити позивачем, пов`язаний з предметом позову та є співмірним позовним вимогам. Цей захід фактично реалізує мету його вжиття - а саме збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_41

В апеляційній скарзі ОСОБА_41 просить ухвалу суду першої інстанції частково скасувати, а саме в частині заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна:

-земельна ділянка, площею 0.03 га, кадастровий № :02:005:0121, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельна ділянка, площею 0.0305га, кадастровий №:02:005:0135, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_13 .

Просить постановити нову ухвалу в цій частині про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та матеріального права.

Апелянт посилається на відсутність доказів обґрунтованих ризиків вважати, що в подальшому невиконання чи виконання з певними труднощами майбутнього судового рішення по даній справі. Відсутні докази щодо наміру відповідачки відчуження спірного нерухомого майна або вчинити інші дії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_42

В апеляційній скарзі ОСОБА_42 просить ухвалу суду першої інстанції частково скасувати, а саме в частині заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна:

-земельна ділянка, площею 0.06 га, кадастровий № :02:005:0162, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_32 ;

-земельна ділянка, площею 0.04 га, кадастровий № :02:005:0161, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_32 .

Просить постановити нову ухвалу в цій частині про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та матеріального права.

Апелянт посилається на відсутність доказів обґрунтованих ризиків вважати, що в подальшому невиконання чи виконання з певними труднощами майбутнього судового рішення по даній справі. Відсутні докази щодо наміру відповідачки відчуження спірного нерухомого майна або вчинити інші дії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_22

В апеляційній скарзі ОСОБА_22 просить ухвалу суду першої інстанції частково скасувати, а саме в частині заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна:

-земельна ділянка, площею 0.0306га, кадастровий №:02:005:0138, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_16 .

Просить постановити нову ухвалу в цій частині про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та матеріального права.

Апелянт посилається на відсутність доказів обґрунтованих ризиків вважати, що в подальшому невиконання чи виконання з певними труднощами майбутнього судового рішення по даній справі. Відсутні докази щодо наміру відповідачки відчуження спірного нерухомого майна або вчинити інші дії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_21

В апеляційній скарзі ОСОБА_21 просить ухвалу суду першої інстанції частково скасувати, а саме в частині заборони відчуження наступних об`єктів нерухомого майна:

-земельна ділянка, площею 0.0305га, кадастровий №:02:005:0137, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_15 .

Просить постановити нову ухвалу в цій частині про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та матеріального права.

Апелянт посилається на відсутність доказів обґрунтованих ризиків вважати, що в подальшому невиконання чи виконання з певними труднощами майбутнього судового рішення по даній справі. Відсутні докази щодо наміру відповідачки відчуження спірного нерухомого майна або вчинити інші дії.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

15 жовтня 2020 року ОСОБА_41 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2020 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_41 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову залишено без руху.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_42 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2020 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_42 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2020 року поновлено ОСОБА_41 строк апеляційного оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_41 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2020 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_41 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2020 року поновлено ОСОБА_42 строк апеляційного оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_42 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2020 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_42 .

01 грудня 2020 року ОСОБА_22 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2020 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року поновлено ОСОБА_22 строк апеляційного оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_22 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_42 .

01 грудня 2020 року ОСОБА_21 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2020 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року поновлено ОСОБА_21 строк апеляційного оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_21 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.12.2020 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_21 .

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Від ТОВ «Курортстрой» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною другою ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».

Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.

Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені питання про забезпечення позову, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає необхідним відхилити клопотання ТОВ «Курортстрой» про відкладення розгляду справи. Справу розглянути за відсутності її учасників.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що вищезазначені апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі

12.11.2004 року між Затоківською селищною радою (Орендодавець) та ТОВ «Курортстрой» (Орендар) було укладено договір оренди, відповідно до п. 1.2 якого Орендодавець надає, а орендар приймає у дострокове платне користування терміном на 25 років земельну ділянку для будівництва оздоровчо-розважального комплексу, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород - Дністровський, смт. Затока, Лиманський курортний район.

У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» та необхідністю внесення відомостей до Державного земельного кадастру України було здійснено формування земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та земельній ділянці присвоєно кадастровий №:02:005:0004.

22.11.2016 року з Публічної кадастрової карти України стало відомо, що відомості про орендовану земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0004 перенесено до розділу «Ділянка (архівна)» та шляхом її поділу утворено 35 нових ділянок, яким присвоєно нові кадастрові номери та право власності на які оформлено за ОСОБА_43 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_40 та 3 з яких залишилися у комунальній власності.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення про передачу спірних земельних ділянок у власність, визнати недійсними свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачки, третіх осіб, з метою забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та врахувавши, що вказаний, застосований місцевим судом спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову.

Доводи апеляційних скарг про відсутність доказів щодо наміру відповідачів відчужити вищевказане нерухоме майно щодо якого вжито заходи забезпечення позову є неспроможними, оскільки, як зазначалось вище умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є саме обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що між сторонами дійсно виник спір про право щодо спірного нерухомого майна. Судом першої інстанції було дотримано правила співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вищенаведеними вимогами позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам законодавства, з огляду на наступне.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відтак в разі відчуження об`єкту нерухомого майна невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення дійсно може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 частини 1 статті 150 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилами, передбаченими пунктом 1 частини 1 статті 374, статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції' визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з того, що спір між сторонами не розглянуто, колегія суддів вважає правильним висновок суду про вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є неспроможними та безпідставними. Апеляційні скарги є безпідставною, а тому їх треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_41 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_42 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_22 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_21 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2020 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе