Номер провадження: 22-ц/813/6769/21
Номер справи місцевого суду: 495/9/21
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника ПАТ «МТБ БАНК» - адвоката Бланковської Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 січня 2021 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», третя особа: Державний реєстратор Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області Деркач Вікторія Вікторівна, про визнання недійсним договору про внесення змін № 8 до Договору іпотеки від 12.10.2006 року,

встановив:

04.01.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі ПАТ «МТБ Банк»), третя особа: Державний реєстратор Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області Деркач В.В., про визнання недійсним договору про внесення змін №8 до Договору іпотеки від 12.10.2006 року (а.с.1-9).

В порядку забезпечення позову позивачка просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 760,9 кв.м., розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, що складається в цілому із спального корпусу 11, загальною площею 554,9 кв.м., їдальні № НОМЕР_1 , водопроводу І, каналізації II, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08, зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно №2698637, власник ПАТ «МТБ Банк», , номер запису про право власності 39341828.

Позивач також просив заборонити проведення будь-яких реєстраційних дій щодо даного об`єкта нерухомості та шляхом заборони ПАТ «МТБ Банк», () і будь-яким залученим третім особам вчиняти дії щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, а саме базою відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 760,9 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому із спального корпусу 11, загальною площею 554,9 кв.м., їдальні № НОМЕР_1 , водопроводу І, каналізації II, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08 (а.с.48-51).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 січня 2021 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову була задоволена частково (а.с.53-55).

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 760,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому із спального корпусу 11, загальною площею 554,9 кв.м., їдальні № НОМЕР_1 , водопроводу І, каналізації II, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08, зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно №2698637, власник ПАТ «МТБ Банк», , номер запису про право власності 39341828 та заборонено проведення будь-яких реєстраційний дій щодо даного об`єкта нерухомості.

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «МТБ Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 січня 2021 року, та постановлення нової, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити (а.с.58-62).

Державний реєстратор Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області Деркач В.В. надала суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без її участі (а.с.83).

У зв`язку з цим, та враховуючи, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Губського А.В. (а.с.80-87), колегія суддів вирішила слухати справу за участі представника ПАТ «МТБ Банк» адвоката Бланковської Г.О. і на підставі наявних у справі доказів, без участі інших учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що на даній стадії розгляду справи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно є доцільним, достатнім, обґрунтованим та таким, що забезпечить можливість виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивачки. Тобто, захист прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 є неможливим без вжиття таких заходів забезпечення позову, оскільки в подальшому для відновлення її прав, в разі задоволення позову, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім цього, на даний час ПАТ «МТБ Банк» є власником спірного нерухомого майна, а у відповідності до ст. 317-319 ЦК України власник має право володіти, користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, у зв`язку з чим суд не може заборонити власнику володіти та користуватися належним йому майном.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Так, як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсним договору про внесення змін № 8 до договору іпотеки від 12.10.2006 року, а також визнання незаконною і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме вищевказаної бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 760,9 кв.м., розташовану за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Шабівська сільська рада, що складається в цілому із спального корпусу 11, загальною площею 554,9 кв.м., їдальні № НОМЕР_1 , водопроводу І, каналізації II, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 08, за ПАТ «МТБ Банк», , номер запису про право власності 39341828, поведену 18.11.2020 року державним реєстратором Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області Деркач В.В. (а.с.9).

Зазначені обставини свідчать про те, що предметом даного позову є саме державна реєстрація вказаної бази відпочинку, здійсненої за ПАТ «МТБ Банк», а тому у разі задоволення позовних вимог, позивач ОСОБА_1 може знову стати власником вказаної бази відпочинку.

З цих підстав слід дійти висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову, яких вжито оскаржуваною ухвалою суду, можеістотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому судом першої інстанції враховано, що вжиття таких заходів забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки відповідач взмозі до розв`язання виниклого спору здійснити відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, що порушить права позивача на судовий захист.

Слід також зазначити, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову є тимчасовими і не перешкоджають діяльності ПАТ «МТБ Банк», у тому числі щодо володіння та користування вказаною базою відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.05.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра