Головуючий у І інстанції Гаврилова О.В.
Провадження № 22-ц/824/1092/2021 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С.,Поливач Л.Д.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рильська Лариса Семенівна, про визнання шлюбу та заповіту недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рильська Л.С., про визнання шлюбу та заповіту недійсними.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

23 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сподара А.В. про продовження строку на подання відзиву та відзив відповідача ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою про залишення відзиву без розгляду, ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сподара А.В. подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати тапродовжити їй строк для подання відзиву.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилалась на те, що для ефективного захисту своїх прав їй було необхідно ознайомитись з матеріалами справи, зібрати та надати необхідні документи на підтвердження своїх заперечень проти позову, але підготувати та надати відзив з усіма додатками у встановлений строк виявилося неможливим у зв`язку із браком часу для збирання доказів. Крім того, ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права і не знала про необхідність подачі клопотання про продовження встановленого судом строку до закінчення цього строку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав.

Позивач ОСОБА_2 в апеляційному суді проти задоволення скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з пропуску відповідачем встановленого судом строку на подачу відзиву та відсутності підстав для продовженняцього строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року про відкриття провадження у справі роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву в строк, що не може перевищувати 15 днів з дня вручення копії даної ухвали (том 1, а.с.213-215).

27 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується її розпискою в довідковому листі до справи (довідковий лист до справи тому 1).

Крім того, 31 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи (том 1, а.с.223).

23 жовтня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, який вона подала з пропуском строку, встановленого ухвалою суду про відкриття провадження від 25 серпня 2020 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 у строк, встановлений судом для подання відзиву, заяву про продовження цього строку не подала, в зв`язку із чим обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для продовження строку за клопотанням представника відповідача, заявленим ним у підготовчому засіданні 26 жовтня 2020 року, та, як наслідок, правильним є і висновок суду про залишення відзиву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки він поданий після закінчення строку, встановленого судом.

Доводи апеляційної скарги про юридичну необізнаність відповідача та брак часу для підготовки відзиву колегією суддів відхиляються, як такі, що не спростовують обґрунтованості оскаржуваної ухвали, зважаючи на конституційно закріплену презумпцію про те, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: