Справа № 950/977/21
Провадження № 2/950/402/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25 травня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі судді Косолапа В.М., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 68445,95 грн.

Разом із позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 , що належать на праві особистої чи спільної власності і знаходяться у неї або інших осіб.

Заява обґрунтована тим, що за договором позики 29.08.2020 позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2000 доларів США строком до 01.10.2020. В грудні 2020 ОСОБА_2 звернулась до позивача із проханням продати їй водяний насос за 2000 грн., які зобов`язалась повернути разом із боргом протягом 3 днів. 15.03.2021 відповідач склала розписку та зобов`язалась повернути борг в сумі 2420 доларів США у строк до 25.03.2021. На момент звернення до суду сума заборгованості відповідача складає 68445,95 грн. Однак ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала, грошові кошти позивачу не повернула, не зважаючи на постійні обіцянки з її боку повернути таку суму.

За таких обставин позивач вважає, що оскільки відповідач добровільно не повертає борг за договором позики та уникає повернення таких коштів, виконання рішення суду по даній справі може бути утруднене, оскільки з метою ухилення від повернення коштів відповідач може здійснити відчуження майна, яке їй належить.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви, доводи заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено ст. 150 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У постанові від 21.02.2021 по справі № 686/1953/13-ц Верховний Суд зазначив, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, у постанові від 21.12.2020 по справі № 2-6618/10 Верховний Суд вказав, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Так, з метою забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на майно та грошові кошти ОСОБА_2 , що належить на праві особистої чи спільної власності і знаходяться у неї або інших осіб.

Тобто позивач просить накласти арешт на майно ОСОБА_2 без визначення такого майна та його вартості. При цьому сума заборгованості, яка стягується, визначена позивачем та складає 68445,95 грн.

Суд зазначає, що захід забезпечення позову заявлений позивачем не відповідає заявленим вимогам, явно не співмірний із сумою боргу, заявленою до стягнення, оскільки в разі вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову ОСОБА_2 буде необґрунтовано позбавлена можливості розпоряджатися усім своїм майном та коштами. Крім того в таких правах будуть обмежені треті особи із якими відповідач спільно володіє своїм майном.

При цьому ОСОБА_1 не зазначив на яке саме майно необхідно накласти арешт.

Також суд зазначає, що заявлений позивачем спосіб забезпечення не відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки зазначена норма не передбачає накладення арешту на майно та грошові кошти, які належать іншим особам в тому числі на праві спільної власності із відповідачем.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України арешт може бути накладено на кошти, що перебувають у інших осіб в разі якщо вони підлягають сплаті або передачі відповідачу, тобто ті, які уже перебувають у власності відповідача але не передані або не сплачені йому.

ОСОБА_1 не зазначив на які саме та чому, кошти та майно третіх осіб має бути накладено арешт, а також не обґрунтував належним чином того, що невжиття саме таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 25.05.2021.

Суддя В.М.Косолап