ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1445/21 Справа № 204/2932/19 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Завортного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про зобов`язання знести самовільно зведену споруду на території домоволодіння

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про зобов`язання знести самовільно зведену споруду на території домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилався на те, що 25 червня 2005 року він придбав 3/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку літ А-2 квартира 4, житловою площею 22,6 кв.м., сарай літ.Е, 1/4 частина споруди №35; в загальному користуванні: убиральня літ.Р, огорожа №1-30,40. Домоволодіння розташовано на земельній ділянці площею 2906 кв.м., на якій знаходяться чотири житлові будинки, які поділені між співвласниками на квартири. Відповідач ОСОБА_3 також є співвласником зазначеного домоволодіння. Станом на дату подання позовної заяви силами відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також найманих ними працівників незаконно, без погодження із іншими співвласниками домоволодіння, без оформлення відповідних дозвільних документів збудовано двоповерхову споруду. Позивач вказував, що зазначене будівництво порушує його права, як співвласника домоволодіння, оскільки, супроводжувалось знесенням належного йому сараю, виконане без дотримання вимог цивільного, земельного законодавства та норм ДБН. Вважає, що будівельна діяльність відповідачів мала бути погоджена з іншими співвласниками домоволодіння, а також з відповідними органами Дніпровської міської ради, його права порушені, а тому він змушений звернутись до суду. Просив зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 знести самовільно зведену споруду на території домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про зобов`язання знести самовільно зведену споруду на території домоволодіння відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 12 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська міська рада просить вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 укладено договір дарування, за умовами якого останні набули у власність 3/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , які складаються з квартири АДРЕСА_2 житловою площею 22,6 кв.м у житловому будинку літ.А-2, сараю літ.Е, 1/4 частина споруди № 35; в загальному користуванні: убиральня літ.Р, огорожа № 1-30, 40. (т.1 а.с. 6).

Вказане домоволодіння по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці площею 2906 кв.м., яка належить територіальній громаді м.Дніпро, тобто є комунальною власністю.

Зі справи вбачається, що дарувальнику ОСОБА_8 її частка перейшла від ОСОБА_9 (свідоцтво про право на спадщину від 21 травня 1979 року) та складалася з квартири АДРЕСА_2 у житловому будинку літ. А-2; 1/6 частини сараю літ. Д та споруд загального користування, що підтверджується архівним витягом від 03 вересня 2019 року № 03-44/А-512 з рішення виконкому Красногвардійської Ради народних депутатів від 23 лютого 1990 року № 113/4 «Про затвердженння акту ідеальних часток по АДРЕСА_1 » (т.2, а.с.80-81).

Згідно архівного витягу з рішення виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 23 лютого 1990 № 113/4 «Про затвердженння акту ідеальних часток по АДРЕСА_1 » відсутні відомості відносно сараю за літ. Е. Також відсутня інформація про перехід права власності частин сараю літ.Д із загального користування в сарай літ.Е. Зазначена інформація відсутня також в рішенні виконкому Красногвардійської районної ради №207/4 від 20 серпня 1999 року «Про затвердження акту ідеальних часток».

Відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування частини домоволодіння від 22 грудня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , реєстр. №1676, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., належить 5/100 зазначеного домоволодіння, що складається з: в житловому будинку літ.А-2 квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м; житловий будинок літ.АБ-2 загальною площею 43,3 кв.м, житловою площею 21,8 кв.м; сарай літ.Е; гараж літ. АВ; зливна яма поз. № 41; підпірна стінка поз. № 42 (т.1 а.с.174-179).

Згідно відповіді КП «ДМБТІ» ДМР від 22 листопада 2019 року №16622 «Про надання інформації», станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості: Згідно акту ідеальних часток від 19 березня 1999 року в житловому будинку літ. А-2 квартира АДРЕСА_2 , сарай літ.Е, 1/4 ч. зливної ями № 35, в загальному користуванні убиральня літ.Р знаходились в користуванні ОСОБА_8 . Акт ідеальних часток був затверджений рішенням виконкому Красногвардійської районної ради від 20 серпня 1999 року №207/4, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності від 04 січня 2000 року виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради гр. ОСОБА_8 на 3/100 ч. домоволодіння та зареєстровано КП ДМБТІ ДОР в реєстрову книгу №614 за реєстраційним №182-375. В подальшому 3/100 частини (в житловому будинку літ А-2 квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 22,6 кв.м., сарай літ. Е, 1/4 ч. споруди №35 в загальному користуванні: убиральня літ. Р, огорожа № 1-30, 40) на підставі договору дарування від 25 червня 2005 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №7-989, зареєстровано КП ДМБТІ ДОР 27 липня 2005 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №4374379, перейшла до ОСОБА_1 3/200 частини, ОСОБА_7 3/200 частини. Станом на 31 грудня 2012 року зареєстровано за: гр. ОСОБА_10 5/100 ч. (частку не переєстровано) на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Красногвардійської Ради народних депутатів від 28 листопада 1991 року, на підставі рішення виконкому Красногвардійської Ради народних депутатів від 23 лютого 1990 року №113/4, зареєстровано КП ДМБТІ ДОР та записано в реєстрову книгу №533 за реєстраційним №15. Рішенням виконкому Красногвардійської районної ради №207/4 від 20 серпня 1999 року "Про затвердження акту ідеальних часток затверджено право власності за ОСОБА_10 - 4/100 ч. домоволодіння, але перереєстрація в КП ДМБТІ ДОР, не проводилась. Останній акт ідеальних часток в КП ДМБТІ ДОР був складений 19 березня 1999 року, в подальшому акт ідеальних часток КП ДМБТІ ДОР не складався. Станом на 31 грудня 2012 року технічна інвентаризація будівлі літ. АБ-2 та будівлі літ. АБ КП ДМБТІ ДОР не проводилась (т.2 а.с.35, 36).

За зверненнями позивача ОСОБА_1 від 20 червня 2019 року (від 21 червня 2019 року вх. № К-66/1) та на підставі наказу Управління від 15 липня 2019 року за № 364п, направлення від 16 липня 2019 року за № 0297-1 в період з 16 липня по 19 липня 2019 року було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності на об`єкті містобудування, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 . За результатами перевірки встановлено, що власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , самочинно, без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта відповідного органу державно архітектурно-будівельного контролю, який дає право виконувати будівельні роботи, виконує роботи з будівництва двоповерхової будівлі розміром 5,8 м. х 4,5 м., чим порушує п.1 ч.1 ст.34, ч.1 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, у відповідності до п. 16, п. 17 Порядку було складено: акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 29 липня 2019 року № ; протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 , від 29 липня 2019 року; видано ОСОБА_3 припис про усунення порушення вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 29 липня 2019 року, яким ОСОБА_3 з метою усунення виявлених порушень зобов`язано в строк до 01 жовтня 2019 року привести дозвільну документацію у відповідність до діючого законодавства. На підставі вищезазначеного акту, протоколу припису 15 серпня 2019 року за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради було винесено постанову № 27/А стосовно ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу. ОСОБА_3 сплатила штраф. ОСОБА_3 виконала вимоги вищезазначеного припису та привела дозвільну документацію у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме подала повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що було зареєстровано в Єдиному реєстрі дозвільних документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України за № ДП 17 від 28 серпня 2019 року. Надалі, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 18 грудня 2019 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради було видано наказ №02/СК від 10 січня 2020 року про скасування вищезазначеного повідомлення про початок виконання будівельних робіт, оскільки із заяви ОСОБА_1 було встановлено, що у повідомленні про початок виконання будівельних робіт наведено недостовірні дані стосовно будівлі літ. АБ-2 (за технічним паспортом), знесення якої є предметом спору (т.3 а.с.37-65).

З листа Управління ДАБК ДМР від 21 вересня 2020 року №9/1-428 повторна перевірка дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася, будь-яких приписів щодо можливості перебудови вищезазначеного об`єкта будівництва не видавалося, з вказаних підстав з позовом про знесення самочинного будівництва Управління ДАБК ДМР до суду не зверталося (т.3 а.с.88, 89).

Позивач ОСОБА_1 зазначав, що будівництво споруди самовільно здійснено відповідачем ОСОБА_3 у 2018 році саме на місці належного йому у сараю літ.Е, який був знесений відповідачами.

В технічному паспорті ОСОБА_1 від 15 квітня 2015 року, будівля літ.АБ-2 відсутня, сарай літ.Е розташований поруч з сараєм літ.Д (т.1 а.с. 162).

Відповідно до технічного паспорта від 16 липня 2018 року, наданого ОСОБА_3 , поруч з сараєм літ.Е зазначена спірна будівля літ.АБ-2, сарай літ.Д має іншу площу (т.1 а.с.163).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст.376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами 4 та 7 статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачами самовільно було знесено належний йому сарай літ.Е та на місці цього сараю самовільно побудовано споруду, чим порушено його право власності.

Відповідач ОСОБА_3 зазначала, що побудована самовільно споруда літ. АБ-2, була побудована не на місці розташування належного позивачу сараю літ.Е, а в іншому місці.

Із відповідним клопотанням у цій справі про призначення судової будівельно-технічної експертизи для зясування питання щодо дійсного місця побудови відповідачем споруди літ. АБ-2 саме на місці розташування належного позивачу сараю літ.Е. учасники справи до суду не зверталися.

Таким чином, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме на місці розташування належного позивачу сараю літ.Е., була побудована самовільно відповідачами споруда літ. АБ-2, про зобовязання знесення якої відповідачів просив позивач.

Із вимогами про перебудову об`єкта самочинного будівництва позивач до суду не звертався.

Отже, враховуючи зазначене, а також те, що сам по собі факт здійснення відповідачем самочинного будівництва, не є самостійною підставою для задоволення вимог позивача про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання пункту 1 ч.7 ст.376 ЦК України щодо проведення перебудови обєкту, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки визначальним і достатнім є той факт, що відповідачами здійснено будівництво без відповідних документів є необгрунтованими, оскільки такому крайньому заходу, як знесення самочинного будівництва, має передувати виконання вимог п. 1 ч.7 ст.376 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог позивача належними доказами у справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційні скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді