Справа № 635/1346/20
Провадження № 2/635/1042/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Полоз М.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Лаєвська Марине Леніківна,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Салій Дмитро Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1169 га, кадастровий номер: :00:008:0088 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 30 грудня 2011 року. Від цього шлюбу у сторін є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомогу у добровільному порядку на утримання сина. 20 лютого 2015 року, тобто у період зареєстрованого шлюбу, сторонами було придбано домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1169 га, кадастровий номер: :00:008:0088 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Спільне життя не склалось через різні погляди на шлюбні відносини, тому існує необхідність у розподілі майна подружжя.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що спірне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , придбано ним за власні кошти, через два дні після продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала йому на підставі договору дарування від 24.07.2004 р. 18 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карафетовою К.В., зареєстрованого в реєстрі за №505. У відповідності до договору-купівлі продажу продаж квартири ОСОБА_2 здійснено за 350000 грн. Крім того, зауважив, що довідка, надана позивачем, про доходи останньої містить відомості за останні 13 місяців, натомість спірне майно придбано 20.02.2015, інших доказів про отримані позивачем доходи за 2015 рік суду надано не було.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.03.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20.03.2020 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.07.2020 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03.09.2020 позов задоволено.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.11.2020 заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження судді Савченка Д.М.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.12.2020 заочне рішення від 03.09.2020 скасовано. Справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.01.2021 витребувано докази.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, просив у його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_5 , яка пояснила, що є бабусею позивачки. Після шлюбу онука з чоловіком жили у бабусі зятя. Умови проживання були погані, їм виділили маленьку кімнату, зять спав на полу, а Юля з дитиною на ліжку. Придбати будинок для молодих було ініціативою свекрухи, вона запропонувала купити будинок, щоб усім було достатньо місця. Свідок теж займалась пошуком варіантів, дізналась про продаж спірного будинку, після чого почали домовлятись про покупку. Будинок купили для молодої сім`ї, для цього родина зятя продала квартиру по АДРЕСА_3 . Свідок особисто дала десть тисяч гривень для оформлення договору купівлі-продажу. Свідок була присутня при оформленні угоди, знає, що свекруха пропонувала ОСОБА_6 оформити будинок на нього, але зять відмовся, пояснивши, що це будинок для родини.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивачка є її донькою, відповідач - колишній зять. По суті справи пояснила, що після шлюбу молоді знімали квартиру на Новоселівці в м.Харкові. Потім ОСОБА_6 лишився без роботи, і вони переїхали жити до його бабусі в трикімнатну квартиру в м. Харкові. Їм було виділено одну маленьку кімнату. Умови проживання в квартирі були погані. ОСОБА_8 запропонувала продати цю квартиру і купити для всіх більше житло, на що бабуся погодилась. Свідок знайшла цей варіант буднику, він усім сподобався, і будинок купили для проживання молодої сім`ї з бабусею. Будинок оформили на ОСОБА_6 . ОСОБА_8 пропонувала ОСОБА_6 оформити будинок лише на нього, але він відмовся, оскільки будинок для родини. Для придбання будинку родина ОСОБА_6 продала квартиру бабусі, яка була оформлена на ОСОБА_6 , будинок придбали за двадцять чотири тисячі доларів.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що по довіреності займалась продажом спірного будинку відповідачеві. За оголошенням їй зателефонував ОСОБА_6 . Будинок йому сподобався, для придбання будинку він продав квартиру, тому процес почався у грудні, а угоду уклали приблизно в березні, бо покупці на їх квартиру затримувались, і свідок чекала. Вона була в квартирі ОСОБА_6 на АДРЕСА_4 . Будинок вони придбали відразу після продажу квартири. На угоді була свідок, ОСОБА_6 , його дружина. Кошти за будинок передавав ОСОБА_6 . Чи роз`яснював нотаріус про набуття будинку у спільну власність, свідок не пам`ятає.

Суд, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступне.

Відповідно до договору дарування від 25.07.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Д.С., ОСОБА_2 отримав в дарунок від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30.12.2011 Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області.

У шлюбі народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карафетовою К.В., ОСОБА_2 продав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 . Продаж квартири здійснено за 350000 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Павловою О.О., ОСОБА_2 придбав за ціною 125000 грн. у власність домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходиться на земельній ділянці розміром 0.1169 га, кадастровий номер :00:008:0088.У пункті 11 договору купівлі-продажу від 20.02.2015 зазначається, що придбання домоволодіння вчиняється за письмовою згодою дружини ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2015, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 20.02.2015 за відповідачем.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Павловою О.О, ОСОБА_2 придбав за ціною 24000 грн. у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0.1169 га, кадастровий номер :00:008:0088. У пункті 9 договору купівлі-продажу від 20.02.2015 зазначається, що придбання домоволодіння вчиняється за письмовою згодою дружини ОСОБА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2015 про реєстрацію права власності, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:008:0088, зареєстрована 20.02.2015 за відповідачем.

Відповідно до довідки від 10.02.2020 вих.№10/02/1, виданої ТОВ «Компанія Стем», ОСОБА_1 працює з 22.02.2017 на посаді менеджера (управителя) з організації консультативних послуг. Середньомісячна заробітна плата за період січень 2019 січень 2020 склала 4253 грн.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.п. 1-4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Судом встановлено, що до укладання шлюбу з позивачем ОСОБА_2 за договором дарування набув квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яку відчужив за договором купівлі-продажу від 18.02.2015 за ціною 350 000 грн.

Перебуваючи в шлюбі, 20.02.2015 ОСОБА_2 придбав за ціною 125000 грн. у власність домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку розміром 0.1169 га, кадастровий номер :00:008:0088, за ціною 24000 грн.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя» містяться роз`яснення про те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 405/2391/15-ц та від 21 листопада 2018 року у № 372/504/17 зазначив, що у ст. 60 СК України законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У відповідності до вимог частини третьої ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Вирішуючи спір сторін щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:008:0088 та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , набутих в період шлюбу сторін, суд виходить з того, що 18.02.2015 за ціною 350 000 грн. відповідач відчужив придбану до укладання шлюбу квартиру, а вже 20.02.2015 придбав спірне домоволодіння за ціною 125000 грн. та земельну ділянку за ціною 24000 грн.

Вивчаючи можливість розподілу спірного майна у зв`язку з його придбанням в інтересах сім`ї, суд виходить з того, що сторонами не доведено отримання іншого доходу, укладання договорів, а ніж відчуження квартири, за період з 30.12.2011 (час укладання шлюбу) по 20.02.2015 (час придбання нерухомості).

Судом взято до уваги пояснення свідків, які підтвердили продаж квартири, набутої до шлюбу ОСОБА_2 , а також витрату отриманих коштів на придбання спірного майна.

Викладені обставини дають підстави суду вважати, що спірне домоволодіння та земельна ділянка придбані за особисті кошти відповідача, отримані від відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, сума отриманих коштів від реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_2 , значно більша, аніж сума витрачених коштів на придбання спірної нерухомості.

На думку суду, позивач у судовому засіданні не довела, що спірне домоволодіння та земельна ділянка придбані за рахунок спільної участі подружжя коштами або працею в набутті майна, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 має правові підстави для отримання Ѕ частки спірного майна.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.7, 8, 9-11, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 25.05.2021.

Суддя Д.М. Савченко