Справа № 943/1004/20 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/811/691/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 28 січня 2021 року, постановлену в складі головуючого судді Журибіди Б.М., у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просив суд заборони відповідачу ОСОБА_2 чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_4 , та заборонити ОСОБА_2 вивозити та надавати дозвіл іншим особам на вивезення малолітньої дитини за межі України, до набрання рішенням по справі законної сили.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 22 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборони ОСОБА_2 вивозити та надавати дозвіл іншим особам на вивезення малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до набрання рішенням по справі законної сили.

26 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Буського районного суду Львівської області від 22 липня 2020 року. Заяву обґрунтовував тим, що спір щодо місця проживання дитини може існувати виключно між батьками. Тому жодний інший родич, за наявності батьків, які не обмежені у своїх правах щодо дитини, не має права ставити вимоги ні щодо визначення місця проживання дитини, ні щодо обмеження батьків у їх праві свободи пересування та вільного вибору місця проживання. У разі відсутності одного з батьків, оскільки мати дитини померла, рішення щодо місця проживання дитини приймає одноособово батько дитини. Спір щодо усунення перешкод у спілкуванні дідуся з онуком, не може бути обумовлений забороною батькові вільно обирати своє місце проживання, а відповідно і змінювати місце проживання своєї дитини, не може обмежувати свободу пересування.

Крім того, постановою Львівського апеляційного суду від 13.10.2020 року у справі №461/4255/20) залишено без змін ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2020 року, якою відмовлено позивачеві ОСОБА_1 у забезпеченні аналогічного позову аналогічним способом. Також 13.11.2020 року Галицьким районним судом м. Львова було винесено аналогічну ухвалу у справі № 461/4781/20, якою відмовлено позивачеві ОСОБА_1 у забезпеченні аналогічного позову.

Оскаржуваною ухвалою Буського районного суду Львівської області від 28 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, у вигляді вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з малолітнім онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборони ОСОБА_2 вивозити та надавати дозвіл іншим особам на вивезення малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до набрання рішенням по справі законної сили, застосовані ухвалою Буського районного суду Львівської області від 22 липня 2020 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив таку в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала є незаконною, оскільки суд не звернув уваги на наявні ризики і ситуацію яка склалась із можливістю його, як діда, а також інших родичів по материнській лінії спілкуватись з його онуком.

Зазначає, що на даний час на розгляді Буського районного суду Львівської області перебуває справа за його позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не оскаржував ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, а відтак, з такою погодився. Суд, скасовуючи раніше вжиті заходи забезпечення позову повинен був переконатись, що відпали обставини, які слугували підставою для їх обрання і повинен був описати в чому ці зміни полягають. В оскаржуваній ухвалі цього зазначено не було. Ситуація не покращилась, і жодного порозуміння з ОСОБА_2 нажаль немає.

Просить скасувати ухвалу Буського районного суду Львівської області від 28 січня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Апелянт ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, однак будь-яких доказів на підтвердження такої обставини не надав. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також на те, що справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи і рішення про виклик учасників справи в судове засідання суду апеляційної інстанції для надання пояснень не приймалось, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які не з`явились. При цьому, виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність повторного її виклику.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктами 2, 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Такий вид забезпечення позову, як встановлення обов`язку вчинити певні дії має на меті обмежити пасивну поведінку особи, щодо якої вживаються заходи забезпечення позову.

Аналіз даних ЄДРСР свідчить, що у провадженні Буського районного суду Львівської перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 22 липня 2020 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що такими фактично вирішено спір по суті, а також порушено особисті права батька дитини на вільне пересування його та дитини. У цьому зв`язку, висновки суду про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованими, доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому її слід залишити без задоволення. Ухвала ж суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, тому її слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.Повний текст даного судового рішення складено 24 травня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 28 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 травня 2021 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.