Справа № 462/5251/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Козій А. В. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить стягнути з останнього на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дітей у розмірі 9 928 грн. 28 коп.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 21.09.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2714. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем у справі. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 по 700 грн. щомісячно. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.04.2013 року рішення суду в частині розміру аліментів, що підлягали сплаті роз`яснено: на ОСОБА_2 покладено обов`язок зі сплати аліментів у розмірі 700 грн. на двох дітей щомісячно, починаючи з 25.12.2012 року, і до повноліття дітей. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України від 17.05.2017 року № 203 7-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким ч. 2 ст. 182 СК України викладено у такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відтак державний виконавець Крилишин Р. М., керуючись ст. 182 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», та у зв`язку із прийняттям Закону України № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання», змінив розмір аліментів, визначивши їх у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, починаючи з вересня 2018 року, державний виконавець почав стягувати з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 972 грн. на кожну дитину. Позивач зазначає, що підставою для звернення до суду з позовом є неналежне виконання відповідачем обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України, яка закріплює рівність обов`язків батьків щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття. Так, упродовж - лютого 2019 року - травня 2020 року ОСОБА_2 не сплачував аліментів на утримання дітей, про що свідчить розрахунок заборгованості по сплаті аліментів № В7/24044 від 27.05.2020 року, проведений ОСОБА_5 - державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції. Зі змісту розрахунку заборгованості, що у відповідача за період з лютого 2019 року по травень 2020 виникла заборгованість, сукупний розмір якої станом на 27.05.2020 року складає 31 863 грн. 00 коп. Відтак позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.09.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

26.11.2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Речиць В. В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначає, що позивач з позовною заявою до відповідача про збільшення сум аліментів не зверталась. Єдине існуюче рішення суду, яке вступило в законну силу, яке існувало весь час, за який позивач хоче стягнути пеню та яке чітко і вчасно дотримувалось відповідачем - рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2013 року у справі № 1309/10801/12 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у сумі 700 грн. щомісячно. Окрім цього, зазначив, що він добросовісно сплачував аліменти згідно вищезазначеного рішення суду, у 2018 році були здійснені авансові платежі у сумі 18 900 грн., а у 2020 році - на 33 830 грн., а відтак вважає, що відсутня будь-яка заборгованість по сплаті аліментів, ухилення від сплати аліментів відповідно до рішення суду, отже, і вина, а відтак відсутні підстави для стягнення пені.

10.12.2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Козій А. В. подав відповідь на відзив та зазначив, що ознайомившись із доводами, на які посилається представник відповідача як на підставу своїх заперечень проти позову, вказує, що з твердженнями представника відповідача не погоджується, оскільки правомірність дій державного виконавця Крилишина Р. М. щодо зміни розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та факт наявності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів були предметом судового розгляду у цивільній справі № 1309/10801/12. Так, у січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просив скасувати постанову державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Крилишина Р. М. від 02.08.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та зобов`язати виконавця скасувати перерахунок заборгованості від 08.01.2020 року, беручи до уваги виконані ним зобов`язання по липень 2020 року включно. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП № 38146620 відповідачу стало відомо, що державний виконавець самостійно, на власний розсуд, починаючи з вересня 2018 року змінив розмір аліментів, які суд визначив у твердій грошовій сумі, та самостійно встановив їх у розмірі 972 грн. на кожну дитину щомісячно. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2020 року у справі № 1309/10801/12 у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанови державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області відмовлено. Вирішуючи по суті скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначив, що «...08.01.2020 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів згідно з виконавчим листом № 1309/10801/12, виданого 28.03.2013 року, у відповідності до якого заборгованість по вказаному виконавчому листу станом на 08.01.2020 року складає 21 373 грн. Вказаний розрахунок боржником не оскаржувався та не скасовано в передбаченому законом порядку, а зворотного суду не надано. Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2020 року у цивільній справі № 1309/10801/12 до Львівського апеляційного суду. Постановою Львівського апеляційного суду від 05.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11.03.2020 року без змін. Окрім цього, ухвалою Верховного суду у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.11.2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 відмовлено. Відтак вважає, що відзив на позовну заяву не спростовує відсутності правових підстав у позивача на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а навпаки підтверджує факт несвоєчасності сплати аліментів за період з лютого 2019 року по травень 2020 року.

21.12.2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Речиць В. В. надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому останній не погодився з доводами сторони позивача та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

29.12.2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Козій А. В. надав суду письмові пояснення, які просив приєднати до матеріалів справи та зазначив, що вищезазначена заборгованість була погашена відповідачем лише 15.10.2020 року, тобто не своєчасно. Враховуючи факт утворення заборгованості відповідача по сплаті аліментів наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 по 700 грн. щомісячно (а.с. 12-14).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.04.2013 року постановлено роз`яснити абзац 2 резолютивної частини рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2013 року, яким вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 по 700 грн. щомісячно, починаючи з 25.12.2012 року і проводити до повноліття дітей, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 25.12.2012 року і проводити до повноліття дітей (а.с. 15).

28.03.2013 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист, на підставі якого, старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Крилишиним Р. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 38146620.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, вищевказаними судовими рішеннями встановлено обов`язок відповідача у справі щодо сплати аліментів, отже, ця обставина не потребує додаткового доведення.

Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів № В7/24044 від 27.05.2020 року (у ВП № 38146620) старшого державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Крилишин Р. М. стверджується, що боржник ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_1 складає 31 863 грн. (а.с. 16).

Однак з долученої квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № RC_GJUJP750IZWOL591M2CI9E від 15.10.2020 року стверджується, що ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 аліменти за рішенням суду (№ 1309/10801/12) у сумі 33 830 грн.

Відтак, суд відхиляє покликання сторони відповідача у справі, щодо належного виконання обов`язку щодо сплати аліментів (за період з лютого 2019 року по травень 2020 року), зокрема покликання щодо відсутності будь-якої заборгованості по сплаті аліментів, чи відсутності ухилення від сплати аліментів відповідно до рішення суду, а також і про відсутність підстав стягнення пені, що спростовується зокрема вищезазначеним.

Натомість, суд погоджується із твердженням сторони позивача у справі, та зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з лютого 2019 року до травня 2020 року, зазначена заборгованість була погашена ОСОБА_2 15.10.2020 року (після подання ОСОБА_1 позовної заяви).

Відтак судом встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, а тим самим і від виконання свого обов`язку по утриманню дітей. Отже, у позивача виникло право на стягнення пені за період з лютого 2019 року по травень 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року (№ 572/1762/15-ц) роз`яснено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

При розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+…..(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, позовні вимоги такими, що підлягають до задоволенню.

Оскільки, під час розгляду справи, судом достовірно встановлено, що позивач просила стягнути на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі зазначеному у розрахунку 9 928 грн. 38 коп., що повністю узгоджується з вимогами ст. 196 СК України, а тому пеня підлягає стягненню у межах заявлених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави стягнути судовий збір розмірі 840 грн. 80 коп.

Щодо заявленого представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Речиць В. В. клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 5 000 грн. витрат пов`язаних із правничою допомогою, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 180,196 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за період з 01.02.2019 року по 01.06.2020 року у розмірі 9 928 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасник справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: