Номер провадження: 22-ц/813/5279/21
Номер справи місцевого суду: 522/2442/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року (одноособово суддя Домусчі Л.В.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

12.02.2020 року публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 192,78гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

01.10.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Банка з метою отримання банківських послуг і підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Посилаючись на те, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, станом на 09.12.2019 року має місце заборгованість в розмірі 13 192,78 гривень, з яких: 6 651,36 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1 071,70 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит з підстав ст. 625 ЦК України; 4 365,30 гривень пеня, штраф 500 гривень (фіксована частина) і штраф 604,42 гривень (процентна складова), Банк просив про задоволення позову.

Представник Банка і відповідач не приймали участі у судовому засіданні 18.05.2020 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2020 року позов Банка задоволено частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 651,36 гривень та судовий збір у розмірі 1 059,83 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Банк не погодився із заочним рішенням суду від 18.05.2020 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у позові, постановити в цій частині нове рішення, яким позов Банка задовольнити, а в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення нарахованих відсотків, а також пені та штрафу, суд першої інстанції зробив висновки, що надані Банком витяги з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів не можуть бути складовою частиною кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача; Банком не погоджено умови кредитування з відповідачем, з якими Банк не погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.

До суду надана копія анкети-заяви, в якій відповідач особистим підписом засвідчив, що Я згоден, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Відповідно до висновків Верховного суду, викладених у постанові від 08.07.2019 року по справі №923/760/18, твердження місцевого суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір не містить підписів відповідача (позичальника) під Умовами та правилами надання банківських послуг - є нікчемними і безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та правилами, закон не вимагає.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 року по справі №642/5533/15-ц, а також постанові від 19.09.2019 року у справі №127/7543/17, у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 375/250/18.

Таким чином, відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Крім анкети-заяви, відповідач у той же день також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 30 днів пільгового періоду (наявна в матеріалах справи), в якій вказано: тип кредитної лінії; пільговий період (30 днів); базова відсоткова ставка за користування кредитом 3 % в місяць (36 %річних: розмір та строк внесення щомісячних платежів; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням. Тобто, при укладенні кредитного договору відповідач належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків, пені та штрафу.

На підставі анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 зі встановленим кредитним лімітом, що змінювався.

Після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи, активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім цього, відповідач звертався до Банку з метою перевипуску карток, які отримав з новими номерами та продовженим строком дії, якими продовжував користуватися. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися, в тому числі і на перевипущеній картці.

Вказані обставини підтверджуються, зокрема, наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Додатково для підтвердження вказаних обставин та всебічного встановлення обставин справи надається виписка по рахункам відповідача, довідка про видані кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування (надаються до суду апеляційної інстанції задля повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки про підстави відмови в частині позовних вимог Банк дізнався безпосередньо з судового рішення, а надати додаткові докази для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд першої інстанції не пропонував).

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5). У виписці по руху коштів прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, отримання ним коштів через банкомати.

Відповідно до ч. 2. ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія е прийняттям пропозиції.

Суд зробив висновок, що Банк не погодив відповідні умови кредитування щодо сплати відсотків, пені та штрафів із відповідачем, при цьому висновки суду по суті відповідають правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц (14-131цс19).

Такий висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування вказано: базова процентна ставка 3 % на місяць (36 % річних): умова щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості: (Пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором/ 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше); умова щодо сплати штрафу: "... У разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів,- сплачується штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій .

У справі не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, оскільки вона висловлена в іншій справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору, як погоджені між сторонами у належний спосіб.

В даній справі умови кредитування належним чином погоджені із відповідачем, що підтверджується підписаною ним довідкою.

Судом, всупереч вимогам ст. 263 ЦПК України, при вирішенні справи не враховано останні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц: ...Висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості є помилковим, оскільки, відповідач, підписуючи 10 листопада 2011 року анкету-заяву, також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання, а тому висновки апеляційного суду про недоведеність укладення між сторонами договору - є безпідставними... Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню виходячи з процентної ставки 2,5 на місяць.» .

Судом не враховано висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №382/327/18-ц: ...У анкеті- заяві позичальника від 09 серпня 2010 року процентна ставка не зазначена (а. с. 8)... Проте у довідці про умови кредитування від 11 лютого 2011 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 9). Зазначена довідка підписана від імені ОСОБА1... Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана ОСОБА1 , визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню.»

Відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами, з матеріалів справи такі обставини не вбачаються.

Суд безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України, порушивши норми матеріального права. Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України.

Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, суд проігнорував висновки Верховного Суду у зазначеній постанові про право Банку заявити вимоги за ст. 625 ЦК України.

Судом не взято до уваги постанову Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №159/2146/15-ц, в якій зроблено наступні висновки: Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову банку, апеляційний суд обмежився посиланням на недійсність підвищення відсоткової ставки по кредиту у зв`язку з недоведеністю обставин щодо отримання позичальником направленого банком повідомлення про таке підвищення... Під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції не перевірено графіку погашення кредиту, не перевірено обґрунтованість розрахунку загальної суми боргу, не встановлено дійсного розміру кредитної заборгованості та не визначено обсягу відповідальності боржника. Вищевказані порушення унеможливили встановлення фактичних обставин. які мають значення для правильного вирішення справи за позовом банку про стягнення кредитної заборгованості та призвело до передчасних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, в разі відхилення наданого Банком розрахунку, суд повинен був встановити дійсний розмір заборгованості за відсотками, нарахованими за ст. 625 ЦК України, однак натомість суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків за ст. 625 ЦК України, порушивши вищевказані норми матеріального права та безпідставно звільнив відповідача від відповідальності з одних лише формальних міркувань.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Одеський апеляційний суд надіслав на адресу місця реєстрації відповідача копію ухвали суду від 10.07.2020 року про відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою Банка і копію апеляційної скарги Банка на заочне рішення суду від 18.05.2020 року, проте поштова кореспонденція 23.07.2020 року і повторно 03.11.2020 року не вручена відповідачу з підстав того, що «адресат відсутній за вказаною адресою» тобто місцем реєстрації (а.с.110-114).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом (ст.128 ч.ч.6, 7 п.2, ст. 130 ч.ч.1, 10 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, в силу п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 вважається таким, що повідомлений 23.07.2020 року про відкриття апеляційного провадження за скаргою Банка на заочне рішення суду від 18.05.2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом та не надав відзив, заперечення або пояснення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

01.10.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Банку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.16).

Крім того, 01.10.2011 року відповідач ознайомився і підписав довідку №247490030 про умови кредитування з використанням картки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN3874 із ОСОБА_1 , яка зазначає: базову процентну ставку - 3 % на місяць (36 % річних); умову щодо сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості: (Пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором/ 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше); умову щодо сплати штрафу у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів,- сплачується штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с.17).

За розрахунками Банка станом на 09.12.2019 року має місце заборгованість в розмірі 13 192,78 гривень, з яких: 6 651,36 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1 071,70 гривень заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно зі ст. 625 ЦК України; 4 365,30 гривень пеня, штраф 500 гривень (фіксована частина); штраф 604,42 гривень (процентна складова), а.с.6-15.

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.

Суд апеляційної інстанції дослідив: виписку по рахунку ОСОБА_1 , основна карта № НОМЕР_1 (картки № № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_1 ) за період з 01.10.2011 року по 20.06.2020 року (а.с.77-88); довідку про зміну умов кредитування за період з 01.10.2011 року по 17.04.2019 року (а.с.75); довідку про видачу на ім`я ОСОБА_1 карток Банка (№ НОМЕР_1 видана 01.10.2011 року з терміном дії до 05/14; № НОМЕР_3 видана 17.09.2013 року з терміном дії по 05/17; № НОМЕР_4 видана 21.12.2013 року з терміном дії до 08/17; № НОМЕР_5 видана 12.02.2014 року з терміном дії до 10/17; № НОМЕР_6 видана 31.097.2015 року з терміном дії до 10/17; № НОМЕР_7 видана 27.04.2017 року з терміном дії до 03/21; №6223622 видана 23.07.2018 року з терміном дії до 01/22 (а.с.76).

Між сторонами виникли правовідносини із кредитних зобов`язань, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи Банку у позові в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками та неустойкою виходив з недоведеності вимог Банка у цій частині (а.с. 58-60,60 зворот).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині з таких підстав.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч.1 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 549 ч.ч.1-3, ст. 550 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається наступне.

01.10.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Банку, крім того, 01.10.2011 року відповідач ознайомився і підписав довідку №247490030 про умови кредитування з використанням картки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN3874, яка зазначає умови кредитування, зокрема сплату відсотків за користування кредитом і відповідальність позичальника за порушення умов договору шляхом сплати неустойки у вигляді пені та штрафів (а.с.16,17).

Відповідач, отримавши картки за умовами укладеного з Банком договору від 01.10.2011 року, здійснив дії щодо проведення активації карток, користувався ними, отримував кредитні кошти, звертався до Банку з метою перевипуску карт, отримував у Банку перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії і продовжував ними користуватися.

Вказані обставини підтверджуються випискою по рахункам відповідача, довідкою про видані кредитні картки, довідкою про зміну умов кредитування.

Додаткові докази прийняті до уваги судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного встановлення обставин справи і з врахуванням того, що про підстави для відмови у частині позовних вимог Банку стало відомо із судового рішення.

Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку № 578/5 і підтверджує факт того, що відповідачу встановлювався кредитний ліміт, відповідач користувався кредитними коштами, які отримував через банкомати.

Оскільки Банк надав належні і допустимі докази того, що під час підписання 01.10.2011 року Анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, що вбачається з довідки від 01.10.2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка у тому числі зазначає умови відповідальності позичальника, зокрема неустойки у вигляді пені та штрафів, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові в частині стягнення заборгованості за неустойкою.

Вимоги Банка в частині стягнення 1 071,70 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит обґрунтовані із посиланням на ст. 625 ч.2 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч.2 ЦК України).

ОСОБА_1 прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту у розмірі 6 651,36 гривень, у зв`язку з чим Банк, у порядку ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахував три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 071,70 гривень (а.с.9-15,15 зворот).

Право Банка щодо нарахування трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України, на що звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17-ц.

З огляду на викладене, вимоги Банка про стягнення процентів з підстав ч.2 ст. 625 ЦК України є обґрунтованими.

Розмір заборгованості по нарахованим процентам і за неустойкою (пені та штрафу), відповідач, у встановленому законом порядку, не спростував.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови у позові про стягнення процентів і неустойки підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового судового рішення.

Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про стягнення судового збору у розмірі 1 059,83 гривень.

За розгляд справи в суді першої інстанції про стягнення заборгованості у розмірі 13 192,78 гривень 03.02.2020 року Банк сплатив судовий збір у мінімальному розмірі 2 102 гривень (а.с43).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою (1,5% але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб), ст. 4 ч.1, ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір».

З 01.01.2020 року мінімальний розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становив 2 102 гривень. Позов Банка задоволений судом першої інстанції у розмірі 6 651,36 гривень (заборгованість за кредитом), який також підлягав оплаті судовим збором виходячи з мінімального розміру, тобто у розмірі 2 102 гривень. Між тим, суд першої інстанції стягнув судовий збір у розмірі 1 059,83 гривень (а.с.60,60 зворот), тобто без врахуванням вимог закону щодо мінімального розміру судового збору.

Тому рішення суду першої інстанції в частині визначення і стягнення розміру судового збору підлягає скасуванню.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи Банка щодо необґрунтованості відмови у позові про стягнення заборгованості по процентам і за неустойкою прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового рішення про задоволення позову Банка в цій частині.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Порушене право Банка на проценти і неустойку у вигляді пені та штрафів підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом задоволення позову в цій частині.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи(ст. 376 ч. 1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції в частині не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 549 ч.ч.1-3, ст. 550 ч.1, 610 ч.1, 611 ч.1, 625 ч.2 ЦК України, ст. 4 ч.1, ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір», заочне рішення суду в частині відмови у стягненні процентів та неустойки, а також судових витрат підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову щодо стягнення заборгованості за неустойкою.

Апеляційна скарга представника Банка не містить доводів щодо незаконності рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 6 651,36 гривень, тому, виходячи з вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не перевіряє рішення суду першої інстанції в цій частині.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє скаргу і скасовує рішення суду першої інстанції в частині з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову в частині, тому Банк має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за розгляд справи в суді першої в розмірі 2 102 гривень і в суді апеляційної інстанцій в розмірі 3 153 гривень, які документально підтверджені (а.с. 43, 89).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, ст. 376 ч.1 п.п.1-4 , ч. 3 п. 3, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року в частині відмови у позові про стягнення процентів, неустойки (пені та штрафу), а також в частині стягнення судового збору скасувати.

Позов акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення процентів, неустойки (пені та штрафу) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_9 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 01.10.2011 року станом на 09.12.2019 року: 1 071,70 гривень заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит з підстав ст. 625 ЦК України; 4 365,30 гривень пені, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 604,42 гривень штрафу (процентна складова), а також судовий збір у розмірі 2 102 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 153 гривень за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 18.01.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Є.С. Сєвєрова