Номер провадження 2/754/738/21
Справа №754/6052/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Раєвського П.А., Дорошенко В.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: адвоката Дунь В.В.

представника відповідача: адвоката Поліщука Р.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стар Скай», про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача ОСББ «СтарСкай» про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач відключив позивача від електропостачання та знав лічильник електроенергії за нібито наявність заборгованості. Однак, у позивача відсутня заборгованість за послуги з електропостачання, у зв`язку з чим дії відповідача є протиправними. Крім того, відповідач не попереджав позивача про відключення від електромережі та зняття лічильника. У зв`язку з протиправними діями позивача, які відбулися в зимню пору року позивачу була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в сумі 20000,00 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року відкрито справдження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах, визначених цивільним законодавством.

Згідно з нормами ЦК України до первинного способу набуття права власності, зокрема, належить набуття права власності на новостворену річ (в тому числі, на об`єкт незавершеного будівництва), на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності (ст. 331 ЦК України).

Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві, зокрема, на об`єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації.

Право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України виникає з дня державної реєстрації (ст. 182 ЦК України), а не в момент фактичного передання майна або в будь-який інший момент, визначений угодою сторін.

Для набуття набувачем права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація.

При цьому сторони договору вправі встановити додаткові (відкладальні або скасувальні) умови, а при переході права власності на рухомі речі - самостійно визначати момент переходу права власності.

Судом встановлено, що 12.12.2012 року між ТОВ «Континентбуд» та ОСОБА_1 було укладено попередній договір, за яким сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу окремої квартири АДРЕСА_1 .

Тобто, укладаючи попередній договір позивач отримала для себе певні але не всі права власника, які передбачають отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому на квартиру АДРЕСА_1 .

Доказів того, що між позивачем та ТОВ «Континентбуд» був укладений договір купівлі-продажу квартири матеріали справи не містять, а позивачем чи її представником суду не надано, з чого можна встановити, що позивач не була прав власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Згідно акту про відключення від електропостачання №126/12 від 11.12.2018 року, який складений членами комісії ОСББ «СТАР СКАЙ» в присутності представника споживача, 11.12.2018 року було призупинено постачання електроенергії, виконане шляхом відключення та опломбування лічильника за адресою: АДРЕСА_3 . Лічильник знятий та знаходиться на зберіганні. Підставою відключення стала несплата за користування електроенергією та за утримання прибудинкової території в розмірі 4536,68 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 цього ж Закону встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, яка підтверджена у багатьох наступних постановах Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 904/7183/17 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє його обов`язку оплачувати надані послуги.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно договору №2-126 від 28.12.2018 року про обслуговування житлових помешкань та прибудинкових територій та компенсацію витрат по забезпеченню електропостачанням та водовідведенням, який укладений між ОСББ «СТАР СКАЙ» та позивачем ОСОБА_1 вбачається, що предметом цього договору є забезпечення ОСББ «СТАР СКАЙ» щодо надання послуг власникам приміщень з обслуговування помешкань житлового будинку, приміщень загального користування, сходових клітин, прибудинкової території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Власник зобов`язується забезпечити своєчасну оплату наданих послуг за встановленим тарифом, у встановлені строки та на умовах, що передбачені даним Договором. Виконавець відповідно до умов даного Договору надає Власнику наступні послуги: утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення електропостачання; забезпечення водопостачання. Виконавець має право відключати власника від мереж електропостачання та водопостачання та застосовувати міру відповідальності у вигляді штрафу, у разі не оплати останнім вартості спожитих послуг.

Відповідно до договору споживача про тимчасове надання послуг з розподілу електричної енергії №82111016Р від 01.01.2019 року, що укладений між ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (Оператор системи розподілу) та ОСББ «СТАР СКАЙ» (Споживач) вбачається, що предметом цього договору є надання Оператором системи розподілу Споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №309 та Кодексом системи розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310, за об`єкт, технічна параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом Споживача та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора Системи розподілу. Пунктом 10 вказаного договору передбачено порядок обмеження та припинення електропостачання, зокрема у разі несплати Споживачем відповідних платежів у терміни, встановлені додатком 4 «Порядок розрахунків» до цього Договору.

Тобто вбачається, що на момент складання спірного акту про відключення від електропостачання №126/12 від 11.12.2018 року, між сторонами по справі не існувало правовідносин щодо отримання та відповідно надання послуг з електропостачання. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України та ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.

У відповідності до приписів статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі типового договору. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов`язковим і не залежить від членства в об`єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає у об`єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору.

За змістом статей 15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіянні збитки, а також у повному обсязі сплачувати встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі.

Відповідно до приписів статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» якщо правління об`єднання самостійно здійснює функції управителя, то воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об`єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об`єднання комунальних послуг. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов`язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об`єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

У відповідності до статті 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

Взаємовідносини, які виникли у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробником або постачальником електричної енергії та споживачем (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюється Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до положень пункту 1.2 ПКЕЕ населений пункт - це юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; споживачі населеного пункту - це населення, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту, та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом.

Відповідно до пункту 12.4 ПКЕЕ закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

Відповідно до пункту 35 ПКЕЕ енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

В межах даної справи судом встановлено, що позивач не надано доказів, що вона є власником майна, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_3 , на момент відключення її квартири від електропостачання нею не було укладеного договору про надання їй як споживачу електричної енергії, у зв`язку з чим суд не вбачає що її права та інтереси були порушені відповідачем.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вбачає за необхідне зазначити, що статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем не порушені права позивача та позивачем зокрема не доведено належними доказами, що їй завдана шкода саме діями відповідача, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про залишення позову без розгляду підстави для стягнення з відповідача судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 76-81, 133-137, 141, 263-265, 354 ЦПК, ст.ст. 15, 16, 23, 182, 190, 328, 331, 334, 382, 714 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стар Скай», про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 18.01.2021 року.

Суддя: Н.Г. Таран