Провадження №2/748/540/21
Єдиний унікальний № 748/1142/21
У Х В А Л А

25 травня 2021 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Майборода С.М., перевіривши відповідність вимогам ст. 27-30 ЦПК України, позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександровича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2021 року, представник позивача адвокат Рябінін Д.Д. звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області в інтересах ОСОБА_1 , в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за № 6487 від 27.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з позивача суми боргу в розмірі 13164,75 грн на користь відповідача ТОВ «Українські Фінансові операції».

Вивчивши матеріли позовної заяви разом з долученими до неї додатками на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. ( ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За змістом ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих написів нотаріусів.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З аналізу даної норми закону вбачається, що місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місце вчинення виконавчих дій.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, оскаржуваний виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В.О.

Звертаючись з позовом до суду, позивач помилково виходив з того, що місцем виконання виконавчого напису є місце реєстрації боржника, яке відноситься до територіальної юрисдикції Чернігівського районного суду Чернігівської області, а не місце виконання виконавчого документу.

З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2021 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь TOB «Українські Фінансові операції» заборгованості в розмірі 13 164,75 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В.О. відкрито провадження у справі за місцем реєстрації боржника на підставі поданої заяви стягувача та розпочато процедуру звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ДСП «ЦППРВ» за адресою : 07270, Київська область, Іванківський район, м. Чорнобиль, вул. Кірова, 52.

За таких підстав місцем виконання виконавчого документу є місце отримання доходу боржника за адресою АДРЕСА_1 і саме за місцем роботи боржника здійснюються виконавчі дії.

Враховуючи предмет та підстави позову, беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги полягають у визнанні виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а Чернігівському районному суду Чернігівської області дана позовна заява як за правилами ч. 12 ст. 28 ЦПК України територіально не підсудна, оскільки визнаючи підсудність даного позову за ч. 12 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, позивач помилково виходив з того, що місцем виконання виконавчого напису є місце реєстрації боржника, яке відноситься до територіальної юрисдикції Чернігівського районного суду Чернігівської області, це позбавляє суд права прийняти дану справу до свого провадження не порушуючи правил підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи та враховуючи, що при поданні позовної заяви позивачем обрано альтернативну підсудність даної справи - за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд до Іванівського районного суду Київської області, як суду на територіальній юрисдикції якого виконується спірний виконавчий напис нотаріуса.

Керуючись статтями 2, 4, 27, 28, 31, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександровича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передати за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М.Майборода