Ухвала

26 травня 2021року

м. Київ

справа № 521/6512/15-ц

провадження № 61-7624ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянувши касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 16 березня 2021 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2020 року за заявою позивача позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2020 року скасовано, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 33 900 грн.

У квітні 2021 року засобами поштового зв`язку представник

АТ КБ «Приватбанк» Крилова О. Л. подала касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 16 березня 2021 року.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який

стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги.

З урахуванням особливої ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої

статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України) після її апеляційного перегляду та, відповідно, постанова апеляційного суду прийнята за результатами перегляду такої ухвали не підлягає касаційному оскарженню.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд зокрема в ухвалах

від 10 грудня 2020 року в справі № 552/3073/19, від 11 грудня 2020 року в справі № 367/4910/16-ц.

Помилкове зазначення у постанові апеляційного суду про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Одеського апеляційного суду від 16 березня 2021 року у цивільній справі № 521/6512/15-ц.

Копію ухвали разом із доданими до скарги документами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта