Справа № 592/3184/20
Провадження № 2/591/677/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року

м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Терещенко М.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши клопотання Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про закриття провадження у справі

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів іпотеки припиненими, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить:

- визнати договір іпотеки № С-713/09.04-ІД2 від 20 вересня 2004 року про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 таким, що припинив свою дію у зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого іпотекою;

- визнати договір іпотеки № С-713/09.04-ІДІ від 20 вересня 2004 року про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_2 таким, що припинив свою дію у зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого іпотекою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 вересня 2004 року між ним, як фізичною особою-підприємцем, та АТ «ПроКредит Банк» було укладено рамкову угоду № С-713/09.04 на підставах та в межах якої було укладено договори про надання траншу № 15.6991 від 15 жовтня 2007 року, № 15.7700 від 04 квітня 2008 року та № 15.6978 від 15 жовтня 2007 року.

У забезпечення виконання зобов`язань по зазначеним кредитним правовідносинам було укладено договір іпотеки № С-713/09.04-ІД телятника, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; договір іпотеки № С-713/09.04-ІД 1, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та договір іпотеки № С-713/09.04-ІД 2, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

По зазначеним кредитним правовідносинам утворилась заборгованість, тому рішенням Господарського суду Сумської області від 14 листопада 2011 року (справа 5021/1951/2011) з ФОП ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредит Банк» стягнуто по договорах траншу №15.6991 від 15.10.2007 року, №15.7700 від 04.04.2008 року, №15.6978 від 15.10.2007 року кошти на загальну суму 1475025 грн 60 коп.

Також в рахунок погашення заборгованості по договорах про надання траншу у розмірі 1375439 грн 25 коп. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Слоневської Д.В. звернуто стягнення на предмет іпотеки телятник літ. «В-1», загальною площею 1307,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2011 року у справі № 2-2860/11 стягнуто в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «ПроКредит Банк» заборгованість по кредитних договорах про надання траншів №15.6991 від 15.10.2007 року, №15.7700 від 04.04.2008 року, №15.6978 від 15.10.2007 року на загальну суму 1459901 грн 30 коп.

Оскільки позивачем одноособово були сплачені всі кошти в рахунок погашення заборгованості по зазначених судових рішеннях, позивач вважає іпотеку припиненою.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю.

27 серпня 2020 року дана справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

28 грудня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача АТ «ПроКредит Банк» про закриття провадження у даній справі. Клопотання обґрунтовано тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір належить до господарської юрисдикції. Зокрема, оскільки договори іпотеки, про визнання припиненими яких позивач звернувся до суду з даним позовом, були укладені для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридична особа та ФОП, тому спір щодо таких правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання належить до юрисдикції господарського суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечив проти заявленого клопотання. Представник відповідача АТ «ПроКредит Банк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 вересня 2004 року між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 була укладена рамкова угода № С-713/09.04 (з наступними змінами і доповненнями), відповідно до якої АТ «ПроКредит Банк» зобов`язувався здійснити кредитування ОСОБА_1 у межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми 200000,00 доларів США, ліміт строку 180 місяців. Цільове призначення кредиту поповнення обігових коштів (а.с. 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74-79).

На підставі та в межах рамкової угоди № С-713/09.04 від 20 вересня 2004 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 були укладені договори про надання траншу № 15.6991/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року, № 15.7700/С-713/09.04 від 04 квітня 2008 року та № 15.6978/С-713/09.04 від 15 жовтня 2007 року (а.с. 180-181, 182-183, 184).

У забезпечення виконання зобов`язань по зазначеним кредитним правовідносинам між ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № С-713/09.04-ІД 2, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 20-22), а також договір іпотеки № С-713/09.04-ІД 1, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 23).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 взято на облік як ФОП 20 травня 1999 року.

17 липня 2014 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим, статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15 (провадження № 14-32цс20) звертає увагу, що з 15 грудня 2017 року дати набрання чинності Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) ФОП. Іншими словами, до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем.

З указаної дати, якщо хоча б однією зі сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, розглядається за правилами цивільного судочинства незалежно від того, чи заявляє позивач одночасно вимоги до фізичної особи сторони основного зобов`язання та до сторони (сторін) акцесорного зобов`язання, зокрема, незалежно від того, чи об`єднані позовні вимоги щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів іпотеки, поруки тощо, укладених для забезпечення основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 906/277/18 (провадження № 12-300 гс 18). Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається з урахуванням суб`єктного складу сторін основного зобов`язання, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12916/15-ц (провадження № 14-409цс18).

Як встановлено у даній цивільній справі, сторонами основного зобов`язання, у забезпечення виконання якого укладено спірні іпотечні договори, є ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , а сама позовна заява подана після 15 грудня 2017 року, тому вона підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Аналогічних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 296/10616/18, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спорів, у яких сторонами є суб`єкт господарювання та фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14?144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18), від 05 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18 (провадження № 14-460цс19).

Зокрема, господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Як уже зазначалось, сторонами основного зобов`язання, у забезпечення виконання якого укладено спірні іпотечні договори, є ЗАТ «ПроКредит Банк», правонаступником якого є АТ «ПроКредит Банк», та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (далі ГК України) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною третьою статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (тут і далі у редакції, чинній на час припинення ФОП ОСОБА_1 ) передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598609 ЦК України, статей 202208 ГК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача ОСОБА_1 із втратою його статусу як ФОП не припинились, суд дійшов висновку про належність даного спору до господарської юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, провадження у вказаній справі було відкрито помилково та необхідно повідомити позивачу, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання договорів іпотеки припиненими.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з вказаною заявою в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова