Справа № 713/1719/20
Провадження №2/713/151/21
УХВАЛА

іменем України

21.01.2021 м. Вижниця

Суддя Вижницького районного суду Чернівецької області Пилип`юк І.В. розглянувши заяву представника позивачів - адвоката Максимчук Анжели Вікторівни про вжиття заходів про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про припинення права власності на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника, усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування вартості майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 , в інтересах яких діє адвокат Максимчук Анжела Вікторівна, юридична адреса: м. Чернівці, вул. Головна, 222, офіс №4, звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_4 , про припинення права власності на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника, усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування вартості майна.

Ухвалою від 20.01.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

До позову представник позивачів адвокат Максимчук А.В. додала заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій зазначила, що рішенням Вижницького районного суду від 04.01.2017 року по цивільній справі №713/725/16-ц задоволено частково позов ОСОБА_4 .

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 18.06.2018 року по справі 713/725/16-ц рішення Вижницького районного суду від 04.01.2017 року скасовано частково.

Визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/5 частини житлового будинку літ. А. з належними до нього надвірних будівель і господарських споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/4 частини будівельних матеріалів, що були використані при будівництві незавершеного будівництвом житлового будинку літ. В по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/4 частини житлового будинку літ. В по АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/4 частини транспортного засобу марки «Mercedes Benz Е 300D», легковий, номер шасі НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , 1995 року випуску за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Визнано право власності в порядку спадкування за законом на транспортний засіб марки «Mercedes Benz 815», вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 , 2003 року випуску за ОСОБА_4 - 1/2 частки та по 1/8 частки за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/4 частки на земельну ділянку площею 1,0021 га, кадастровий номер :01:001:0634, у межах згідно з планом, яка розташована за межами населеного пункту Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, з цільовим призначенням - 2.1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно проведених експертиз, що додані до позовної заяви: ринкова вартість автомобіля «Mercedes Benz Е 300D», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 59342,00 грн; ринкова вартість автомобіля «Mercedes Benz 815», реєстраційний номер НОМЕР_5 становить 82239,00 грн.

Зазначені в експертизі речі є неподільними, позивачі та відповідачі проживають окремо, оскільки, у кожного є своя сім`я. Спільне володіння і користування вищезазначеним майном є неможливим, оскільки, разом не проживають, спільне господарство не ведуть та не пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками.

Тому позивачі звернулись до суду з позовом про: припинення права на частку 1/4 ОСОБА_5 у праві власності транспортного засобу марки «Mercedes Benz Е 300D», легковий, номер шасі НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , 1995 року випуску;

- припинення права на частку 1/8 ОСОБА_5 та 1/2 ОСОБА_4 у праві власності на транспортний засіб марки «Mercedes Benz 815», вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 , 2003 року випуску;

- усунення перешкод у користуванні майном, а саме: транспортним засобом марки «Mercedes Benz Е 300D», легковий, номер шасі НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , 1995 року випуску та транспортним засобом марки «Mercedes Benz 815», вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_5 , 2003 року випуску ОСОБА_5 , оскільки останній одноособово користується даними транспортними засобами та встановлення черговості користування вантажним автомобілем за окремим графіком (надання вантажного транспортного засобу в користування уповноваженій особі позивачів з 8 числа до кінця кожного парного місяця);

- відшкодування в рівних частинах вартості транспортних засобів позивачам ОСОБА_5 , у зв`язку із неналежним утриманням останнім, експлуатацією з метою отримання матеріальної вигоди, що призвело до значного пошкодження рухомого майна останнім та зниження вартості транспортних засобів: легкового автомобіля марки «Mercedes Benz Е 300D», легковий, номер шасі НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , 1995 року випуску та транспортного засобу марки «Mercedes Benz 815», вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_5 , 2003 року випуску.

Відповідачі не дають можливості користування майном, що перебуває у спільній частковій власності. Де зберігаються та яким чином використовуються вказані транспортні засоби, позивачам не відомо. За час одноосібного використання транспортних засобів ОСОБА_5 їх вартість суттєво зменшилась, транспортні засоби, які останній доставив експерту на огляд, суттєво пошкоджені. Легковий автомобіль не придатний до використання, а вартість вантажного (за висновком експерта), зменшилась у майже п`ять разів.

Зазначала, що ОСОБА_5 може відчужити вказані транспортні засоби, в тому числі і розпродаючи їх на запасні частини, що, у свою чергу, призведе до унеможливлення виконання рішення суду, та порушує право позивачів на володіння, користування та розпорядження майном.

Просила: оголосити розшук транспортних засобів: марки «Mercedes Benz Е 300D», легковий, номер шасі НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , 1995 року випуску та марки «Mercedes Benz 815», вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_5 , 2003 року випуску; накласти арешт на транспортні засоби: марки «Mercedes Benz Е 300D», легковий, номер шасі НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , 1995 року випуску та марки «Mercedes Benz 815», вантажний фургон, номер шасі НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_5 , 2003 року випуску до прийняття рішення у справі.

Дослідивши заяву, суд з урахуванням доказів, наданих представником позивачів на підтвердження своїх вимог дійшов висновку, що заяву представника позивачів про забезпечення позову необхідно повернути заявнику з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 6 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В порушення викладених положень Закону, представником позивачів у поданій до суду заяві про забезпечення позову не достатньо обґрунтовано необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, які позивачі вважають спільним майном, оскільки не зазначено з посиланням на відповідні докази, що:

на підставі рішення Вижницького районного суду від 04.01.2017 року та постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 18.06.2018 року по справі 713/725/16-ц проведено державну реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів за сторонами відповідно до визначених вказаними рішеннями часток;

транспортні засоби, на які просить накласти арешт, на даний час знаходяться у відповідача ОСОБА_5 ;

існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відсутність зазначених вище відомостей у заяві представника позивачів позбавляє суд пересвідчитись про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Крім того, представником позивачів у поданій до суду заяві взагалі не обґрунтовано можливість забезпечення позову шляхом оголошення розшуку майна та не враховано, що статтею 150 ЦПК України такого виду забезпечення позову не передбачено.

Згідно ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що заяву представника позивачів про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, суд дійшов висновку про її повернення заявникові.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.149-153, 157, 258-260, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачів адвоката Максимчук Анжели Вікторівни про вжиття заходів про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про припинення права власності на частку у спільному майні на вимогу іншого співвласника, усунення перешкод у користуванні майном та відшкодування вартості майна повернути представникові позивачів.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє позивачів права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: І. В. Пилип`юк