г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2745/20
Номер провадження 2/213/94/21
12 січня 2021 року м. Кривий Ріг
Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
секретар судового засідання - Гукова Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, цивільну справу №213/2745/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за відсутності сторін, -
Позивач 16.07.2020 року звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, предметом якої є припинення права спільної сумісної власності подружжя, шляхом визначення часток та визнання за нею права власності на 2/3 частку однокімнатної квартири загальною площею 30.2 кв.м., житловою площею 18.2 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 , та розташована на третьому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку.
У судове засідання позивач не з`явилась, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2010 року по 25 лютого 2019 року. Шлюб розірвано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили 26 березня 2019 (а.с.4,5).
За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).
Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.6,7). Рішенням суду від 12 жовтня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) (а.с.9) проте, станом на 01.08.2020 року розмір його заборгованості по аліментах складає 103627,58 грн. (а.с.40-41).
При цьому, відповідач, будучи ознайомленим з матеріалами справи (а.с.46), правом надання відзиву на позов, як зазначено вище, не скористався, будь-яких інших заперечень проти позову не надав, викладені позивачем обставини не оспорює і не спростовує.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що, враховуючи інтереси малолітніх дітей, є підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя, тому позов підлягає задоволенню і спірне майно слід розділити між сторонами, виділивши позивачу 2/3 його частину.
Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений нею при зверненні до суду у розмірі 840,80 грн., адже відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 142, 206, 258-259, 263-265, 280, 282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.
Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 шляхом визначення часток та визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 2/3 частину однокімнатної квартири загальною площею 30,2 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 , та розташована на третьому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку;
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за цією ж адресою, РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Дата складення повного судового рішення 12 січня 2021 року.
Головуючий суддя В.В.Попов.