ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 січня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/6703/20

Головуючий у першій інстанції Ченцова С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/243/21

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Бобрової І.О.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря Зіньковець О.О.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

суб`єкт оскарження головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Артеменко Анастасія Петрівна,

стягувач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15 жовтня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на дії державного виконавця,

місце постановлення ухвали судом першої інстанції м.Чернігів,

дата складання повного тексту ухвали судом першої інстанції 15.10.2020,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» звернулось із скаргою, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову від 28.09.2020 головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Артеменко А.П. про накладення штрафу за невиконання рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.11.2018 у справі № 751/5571/18, винесену у межах виконавчого провадження 60109421.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» на дії державного виконавця. Позивачеві роз`яснено його право на звернення з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для розгляду до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства; вирішити питання про розподіл судових витрат з урахуванням п.37 Пленуму ВСУ № 10 від 17.10.2014.

На думку скаржника, відмова у відкритті провадження є протиправною та викликана зайвим формалізмом при підході суду до трактування норм права, що визначають підсудність справ за скаргами на рішення державного виконавця.

Скаржник вважає, що оскарженню в адміністративному суді підлягають рішення не судів, які видали виконавчі документи, а рішення інших органів (посадових осіб).

Крім того, на думку скаржника, законодавець у ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розділив, які види постанов державного виконавця, а які приватного виконавця можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, діючим законодавством визначено, що в порядку цивільного судочинства до суду, який видав виконавчий документ, сторонами виконавчого провадження (стягувач, боржник) оскаржуються постанови державного виконавця, прийняті у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судових рішень.

Скаржник звертає увагу, що постанову про накладення штрафу на нього прийнято державним виконавцем, а тому даний спір відноситься до юрисдикції цивільного суду.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу суб`єкт оскарження головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Артеменко А.П. та стягувач - ОСОБА_1 не скористалися.

Заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, виходив з того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія судів повністю погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.11.2018 у справі № 751/5571/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» останнє зобов`язано здійснити перерахунок витрат теплової енергії на опалення місць загального користування відповідно до п.2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

На виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 751/5571/18, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Артеменко А.П. від 28.09.2020 на ПАТ «ОБЛТЕПЛОКОМУЕНЕРГО» за невиконання рішення суду накладено штраф в розмірі 10200 грн (а.с.5).

У зв`язку з винесенням зазначеної вище постанови, АТ «ОБЛТЕПЛОКОМУЕНЕРГО» звернулось із даною скаргою до суду, вважаючи постанову державного виконавця незаконною.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2019 у справі № 443/1965/18 виклала наступну думку:

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24) Європейський суд з прав людини закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

На спірні правовідносини поширюється саме Закон №1404-III, згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини 2 ст. 17 Закону, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц (провадження № 14-408цс19) та в постанові Верховного Суду від 27.11.2020 у справі № 335/5170/13-ц.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підстав для висновків, що місцевий суд порушив правила предметної чи суб`єктної юрисдикції, апеляційний суд не вбачає.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 15 жовтня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 14.01.2021