У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2021 Справа №607/16989/20

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Комінярської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Київ вул. Грушевського,1Д) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача подав до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч1 ст.255 ЦПК України, оскільки відповідач сплатив суму заборгованості за кредитним договором, а тому відсутній предмет позову. Крім того просить повернути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду.

Представник відповідача адвокат Костова Н.З. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника, щодо заяви сторони позивача про закриття провадження у справі не заперечує.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Як вбачається з Постанови Верховного Суду № 522/8782/16-ц від 23.12.2020 поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у вищевказаній Постанові логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20),від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Таким чином, зважаючи на висловлену Верховним Судом позицію, сама по собі сплата відповідачем заборгованості за кредитним договором в процесі розгляду справи в суді не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а тому немає підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про закриття провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області або безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич