Ухвала

26 травня 2021 року

м. Київ

справа № 564/2340/19

провадження № 61-8222ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Михайловим Володимиром Олександровичем , на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Костопільське лісове господарство» про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з роботи та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

встановив:

11 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Михайлов В. О. засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Представником заявника у касаційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Від сплати судового збору позивач звільнений відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у частині стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно статті 2 Закону України «Про оплату судового збору» до структури заробітної плати входить основна заробітна плата та додаткова.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, зроблено висновок, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Враховуючи наведене, позивач не звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Окрім того, законом не передбачено звільнення від сплати судового збору за вимогами про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також відшкодування моральної шкоди (10 000 грн).

За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір виходячи із оспорюваної суми в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», вимогами про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0,4 (768, 40 грн) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 (768, 40 грн) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 1 921 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не визначав розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу і враховуючи, що це майнова вимога, то суд доходить до висновку, що її необхідно розраховувати за мінімальною ставкою, яка передбачена Законом України «Про судовий збір» (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та додати до майнової вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вимоги позовної заяви та касаційної скарги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 7 684, 00 грн, з яких 4 610, 40 грн за немайнові вимоги (1 921, 00 * 0,4 * 3 * 200 %), 3 073, 60 грн за майнові вимоги (768, 40 + 768, 40 * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду докази сплатити судового збору.

У відповідності до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Михайловим Володимиром Олександровичем , на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов