Справа № 761/7629/21
Провадження № 2-о/761/169/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.

за участі:

заявниці: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

В лютому 2021р. заявник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересована особа: ОСОБА_2 , в якій просила суд видати обмежувальний припис відносно заінтересованої особи, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що заінтересованою особою чиняться їй перешкоди у користуванні об`єктом спільної сумісної власності, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . З вказаних обставин заявниця 23 травня 2019р. та 10 листопада 2020р. зверталася до поліції, подавала позов про відновлення порушеного права, усунення перешкод у користуванні спільною власністю подружжя, який був повернутий судом, у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021р. призначено справу до розгляду.

26 квітня 2021р. в судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просили задовольнити, заінтересована особа заперечувала щодо заяви та просила відмовити в її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявниця зазначає, що заінтересованою особою чиняться їй перешкоди у користуванні об`єктом спільної сумісної власності, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

На підтвердження вказаних обставин, останньою надано довідку Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 04 червня 2019р., згідно якої вбачається, що 27 травня 2019р. до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій чоловіка ОСОБА_2 . Вказане звернення було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Шевченківського управління поліції за №41211 від 27 травня 2019р. В своїй заяві ОСОБА_1 вказала, що у неї виникли неприязні стосунки зі своїм чоловіком оскільки останній не повертає їй ключі від квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка була придбана в листопаді 2017р. на праві спільної власності. Проведеною перевіркою було встановлено, що між особами виникли цивільно-правові відносини, вирішення яких належить до компетенції суду.

Згідно з п.п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі по тексту - Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

За п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 вчиняє щодо неї економічне насильство, з приводу чого вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

Водночас будь-яких даних про притягнення ОСОБА_2 за вказаною заявою до будь-якого виду юридичної відповідальності, матеріали справи не містять.

Сам факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до різних органів з підстав вчинення щодо неї економічного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що ОСОБА_2 вчинив щодо неї економічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020р., справа №753/8626/19; від 12 жовтня 2020р., справа № 369/12105/19.

Оскільки заявниця не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 економічного насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявниці, а також ризиків настання насильства у майбутньому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 350-6 ЦПК України; Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27 квітня 2021р.

Суддя: