Справа №443/591/17
Провадження №2/443/121/21
РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідач), у якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на спадкове майно, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що 23 березня 1983 року її дід подарував матері житловий будинок в АДРЕСА_2 , в якому вона зараз проживає. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння. Зазначений житловий будинок відноситься до категорії колгоспного двору, до складу якого станом на 30.06.1990 входили мати ОСОБА_3 - голова двору, донька ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 03.02.2017 вона звернулася до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак у цьому їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами. Її брат відмовився від спадщини на її користь.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову та незаперечення проти його задоволення. Крім цього, заявою, посвідченою старостою с. Лівчиці Гніздичівської ОТГ засвідчив, що на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від частки у спадщині.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяви про розгляд підготовчого засідання за її відсутності та відкладення розгляду справи (а.с.59, 64).

Представник позивачки подав заяви про ознайомлення з матеріалами справи та розгляд справи за відсутності його і позивачки (а.с.85, 87).

Відповідач ОСОБА_2 подав заяви про визнання позову та незаперечення проти його задоволення (а.с.57, 88).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 12.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.52-53).

Ухвалою підготовчого засідання від 28.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.61-62).

Ухвалами судового засідання від 06.11.2020 та 15.01.2021 відкладено розгляд справи (а.с.66, 70).

Ухвалою від 25.05.2021 судом постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.89).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.10.1980 (а.с.4).

Згідно з договором дарування від 23.03.1983, ОСОБА_7 подарував ОСОБА_3 жилий будинок з господарськими будівлями в с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області (а.с. 10-11).

26.05.1998 ОСОБА_8 і ОСОБА_1 одружилися в Лівчицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області. Після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 (а.с.5).

Свідоцтвом про смерть від 31.01.2017 Серія НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лівчиці Жидачівського району Львівської області (а.с.3).

Відповідно до довідки Стрийського МБТІ від 09.02.2017 №274, в АДРЕСА_2 розташований житловий будинок «А-1», разом з господарськими будівлями і спорудами, а саме: сараєм «Е», вбиральнею «З», літньою кухнею «Л», гаражем «М», сараєм «О», воротами №4, огорожею №5, хвірткою №6, колодязем «к». Право власності на цей житловий будинок зареєстровано в реєстровій книзі №1 реєстровий №110 за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 23.03.1983 (а.с.8).

Витягом з погосподарської книги від 30.03.2017 встановлено, що станом на 30.06.1990 у житловому будинку по АДРЕСА_2 , який відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір, були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_3 , члени колгоспного двору: дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 (а.с.9).

Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 03.03.2017 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті мами ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно з довідкою для оформлення спадщини ВК Гніздичівської селищної ради Львівської області від 30.03.2017 №136, до дня смерті і на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_2 . Разом з нею проживали дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 та чоловік ОСОБА_6 . Заповіт від ОСОБА_3 по даних виконкому селищної ради не посвідчувався (а.с.14).

Відповідно до наданої суду Жидачівською нотаріальною конторою інформації від 18.12.2017, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що заповіт ОСОБА_3 не складався. Після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа №35/2017 від 31.01.2017. ОСОБА_1 31.01.2017 звернулася в Жидачівську нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лівчиці Жидачівського району Львівської області. Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавалися. В матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_2 про його поінформованість щодо відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , непретендування на її оформлення та відмову від належної йому частки в спадщині (а.с.26-37).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення) у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , в силу приписів статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, регулюються нормами ЦК УРСР.

Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Нормою статті 527 передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР).

Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_2 на час смерті матері сторін ОСОБА_3 належав останній на праві приватної власності.

За життя ОСОБА_3 особистого розпорядження не зробила, відтак після її смерті відкрилася спадщина, до якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті (у тому числі право власності на зазначений житловий будинок). Спадкування відбувалося за законом за правилами, встановленими ЦК УРСР. Єдиними спадкоємцями першої черги були її діти - сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки вчинила дії, що свідчать про це, а саме: проживала із спадкодавцем (матір`ю) до дня смерті та фактично вступила у володіння спадковим майном. Водночас, з позиції ОСОБА_2 , висловленої у неодноразово поданих ним заявах, вбачається, що спадщину він не прийняв і від належної частки у ній відмовився на користь позивачки. Більше того, суд зауважує, що відповідач повністю визнав позов і відсутні будь-які фактичні дані, які б свідчили про те, що така позиція відповідача не відповідає його внутрішній волі.

Суд підкреслює, що ОСОБА_1 позбавлена можливості юридично оформити спадщину у позасудовому порядку, оскільки нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на зазначений вище житловий будинок.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549, 553 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та керуючись статтями 5, 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок «А-1», загальною площею 104,0 кв.м., житловою площею 71,0 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Е», вбиральнею «З», літньою кухнею «Л», гаражем «М», сараєм «О», воротами №4, огорожею №5, хвірткою №6, колодязем «к»), що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення - 25 травня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів