ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1616/21 Справа № 205/6749/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р.,Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства УкрСиббанк на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2015 року публічне акціонерне товариство УкрСиббанк, назва якого наразі змінена на акціонерне товариство УкрСиббанк, (далі - АТ УкрСиббанк) звернулось до суду з уточненим у вересні 2016 року позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення зі спадкоємців заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 01 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту в розмірі 41 800 швейцарських франків зі строком повернення до 31 липня 2028 року.

Вказували, що вони свої зобов`язання за кредитним договором виконали надавши обумовлені ним грошові кошти.

Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер та на день його смерті за кредитним договором існувала заборгованість, у зв`язку з чим 06 липня 2012 року вони звернулися до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з вимогою до дружини померлого ОСОБА_1

28 травня 2013 року вони надіслали до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву, в якій просили довести до відома усіх спадкоємців ОСОБА_4 вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 01 серпня 2007 року.

Посилаючись на те, що заборгованість, допущена позичальником, його спадкоємцями погашена не була, чим порушені їх права, а тому просили суд ухвалити рішення, яким поновити строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців та стягнути з відповідачів заборгованість за договором надання споживчого кредиту №0 від 01 серпня 2007 року у розмірі 29 627 франків в рівних частинах по 1/3 частині з кожного, а саме: стягнути зі спадкоємця ОСОБА_1 1/3 частину успадкованого боргу в розмірі 9 875,67 швейцарських франків в межах 1/3 вартості успадкованого від ОСОБА_4 майна (домоволодіння у АДРЕСА_1 ), вартістю 150 123,33 грн.; стягнути зі спадкоємця ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_1 , 1/3 частину успадкованого боргу в розмірі 9 875,67 швейцарських франків в межах 1/3 вартості успадкованого від ОСОБА_4 майна (домоволодіння у АДРЕСА_1 ), вартістю 150 123,33 грн.; стягнути зі спадкоємця ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_1 , 1/3 частину успадкованого боргу в розмірі 9 875,67 швейцарських франків в межах 1/3 вартості успадкованого від ОСОБА_4 майна (домоволодіння у АДРЕСА_1 ) вартістю 150 123,33 грн.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Останнім рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року в задоволенні позову АТ УкрСиббанк відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимогу до спадкоємця вони пред`явили у визначені законом строки. Наголошували на тому, що для реалізації свого права достатньо направити вимогу до спадкоємців до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

14 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала про те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

11 січня 2021 року від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року з 00 годин 00 хвилин 08 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 року запроваджено карантин. Встановлено обмеження прийому громадян закладами.

Заява до задоволення не підлягає, оскільки черговою постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» продовжено всеукраїнський карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року по 28 лютого 2021 року. Крім того, даною постановою у період з 08 січня 2021 року по 25 січня 2021 року введено ряд посилених додаткових обмежувальних протиепідемічних заходів.

В той же час, на виконання Закону України від 30 березня 2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України "Про судоустрій і статус судів" Державна судова адміністрація України наказом від 08 квітня 2020 року №169 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, із наступними змінами внесеними наказом ДСА України від 23 квітня 2020 року №196.

Таким чином позивач не був позбавлений права прийняти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 01 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір №0 про надання споживчого кредиту у розмірі 41 800 швейцарських франків зі строком повернення до 31 липня 2028 року.

04 травня 2012 року АТ «УкрСиббанк» стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з чим 06 липня 2012 року банк пред`явив свої вимоги до спадкоємця ОСОБА_1 шляхом звернення до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з відповідною заявою.

Станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором складає 29 627 швейцарських франків.

28 травня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслало до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву, у якій просило довести до відома усіх без винятку спадкоємців ОСОБА_5 вимоги банку в розмірі 29 775,03 швейцарських франків, що виникли за кредитним договором № від 01 серпня 2007 року.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлого ОСОБА_4 , які спадщину прийняли в установленому законом порядку та отримали 30 грудня 2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/3 частині домоволодіння АДРЕСА_1 , вартістю 450 370 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову банку суд першої інстанції виходив з того, що АТ «УкрСиббанк» пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем ОСОБА_1 , яка також є законним представником малолітніх відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до винесення рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим зазначена норма застосовується в разі дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за №283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Частиною другою статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 повідомила банк про смерть чоловіка ОСОБА_4 04 травня 2012 року.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України малолітні діти боржника: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважаються такими, що прийняли спадщину.

Дружина боржника ОСОБА_1 прийняла спадщину 11 вересня 2012 року шляхом подання відповідної заяви до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори.

Частиною другою статті 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Вимогою є бажання, прохання, висловлене так, що не допускає заперечень.

Вимога (факт пред`явлення вимоги) є обов`язковою, оскільки недодержання законом встановленої процедури застосування вимоги може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

З вимогою до спадкоємця ОСОБА_1 , яка в силу ст.59 ЦПК України є законним представником малолітніх спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивач звернувся через Другу дніпропетровську державну нотаріальну контору 06 липня 2012 року.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Таким чином, відповідальність спадкоємців перед кредитором не є солідарною, кожний із спадкоємців відповідає особисто в межах своєї частки.

З повторною вимогою до усіх без винятку спадкоємців ОСОБА_4 через Другу дніпропетровську державну нотаріальну контору позивач звернувся 29 травня 2013 року.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі №751/8797/17 (провадження №61-47610св18) зроблено висновок, що «початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд, а вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено (частина друга статті 1282 ЦК України)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі №320/9961/15-ц (провадження №61-3471св18) зроблено висновок, що наявність у кредитора померлого боржника відомостей про прийняття спадщини, що відкрилась після нього, його спадкоємцями, а також про коло спадкоємців зумовлює початок перебігу позовної давності за правилами, визначеними частиною першою статті 261 ЦК України. У спадкових правовідносинах банк як кредитор спадкодавця та його спадкоємців наділений власними повноваженнями та самостійно визначає спосіб і порядок їх реалізації. Банк, звернувшись до нотаріуса з відповідною вимогою до можливих спадкоємців, реалізував своє право, передбачене правилом статті 1281 ЦК України, здійснюючи свої повноваження на власний розсуд та у власному інтересі. Невикористання надалі банком власних повноважень та нездійснення суб`єктивних прав не може бути поважною причиною пропуску відповідних строків та підставою для поновлення прав, втрачених (припинених) в результаті недобросовісного ведення власних справ такою особою (позивачем).

Таким чином, дотримавшись шестимісячного строку для пред`явлення вимоги до спадкоємців в силу ст.1281 ЦК України, банк пропустив трирічний строк позовної давності на пред`явлення позову, за відсутності для такого пропуску поважних причин.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що 3 роки та 8 місяців після звернення до нотаріальної контори з вимогою до ОСОБА_1 банк чекав документального оформлення спадщини не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Посилання апеляційної скарги на те, що перебіг строку позовної давності розпочався 20 жовтня 2012 року, тобто після закінчення строку на прийняття спадщини до уваги не приймаються, оскільки банк було повідомлено про смерть позичальника саме 04 травня 2012 року та 06 серпня 2012 року банком було пред`явлено вимогу до спадкоємців, тобто перебіг строку позовної давності почався саме з 06 серпня 2012 року, позов до ОСОБА_1 пред`явлено 31 серпня 2015 року.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства УкрСиббанк залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.