Справа № 368/1285/20
Рішення

Іменем України

"11" січня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши під час підготовчого засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Липовецької сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

встановив:

позивач просить суд визначити їй, ОСОБА_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 , протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду, обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 .

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 4,28 га, яка розташована на території Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, яка належала покійній на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-КВ №114722 від 20.06.2001 року, виданий Липовецькою сільською радою народних депутатів та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 80.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1233-1257 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Враховуючи дані вимоги закону спадкоємцями першої черги та згідно заповіту на майно ОСОБА_4 є її діти, тобто вона, ОСОБА_1 , та дві її рідні сестри - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту та відповіддю нотаріуса від 24.11.2020 року.

У листопаді 2020 року вона та її сестри звернулися до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після померлої матері ОСОБА_4 . Але вони отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину померлої мами, у зв`язку з тим, що пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини .

Отже, першою причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що вона та її сестри були впевнені, що спадщина приймається після півроку, а не навпаки. По-друге: вона не могла знайти державний акт на землю, який знайшовся лише тепер. Виявилось, що наймолодша сестра ОСОБА_3 просто забрала його. По-третє: вона не мала коштів на оформлення спадщини у 2013 році, адже отримувала та і тепер отримую мінімальну пенсію. По-четверте: оскільки вона з чоловіком ще з 2010 року обробляємо даний земельний пай, і не думала, що їй можуть відмовити у прийнятті спадщини.

І ось у листопаді 2020 року, поспілкувавшись із знайомим , дізналася, що їй необхідно звернутися до нотаріуса за спадщиною. Таким чином, 24.11.2020 року вона та її сестри звернулися до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченка М.Г., який нам відмовив у видачі свідоцтва про спадщину та письмово роз`яснив, що пропустили строк на прийняття спадщини і для визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини необхідно звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Порадившись, втрьох вирішили, що спадщину буде приймати вона, оскільки вона обробляє цю землю, а питання поділу спадщини вона вирішить юридично пізніше. Ось тому з даним позовом звертається тільки вона.

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поваленої причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, вона пропустила строк на прийняття спадщини і причини пропуску вона вже назвала і вважає їх поважними.

Враховуючи вищевикладене, вона вирішила скористатися своїм правом і звернутися до суду з даним позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Тому постало питання визначення відповідача у даному позові. Відповідь на це міститься у правовому висновку, викладеному зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11.977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), який має такий зміст: Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову .

Представник відповідача в особі Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради. Проти позову не заперечують.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача, відповідача та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липовецької сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

18 березня 2002 року ОСОБА_4 склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Липовецької сільської ради Кагарлицького району, яким заповіла належну їй земельну ділянку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Під час спільного обговорення питання позивач та відповідачі вирішили, що питання спадщини необхідно вирішувати лише позивачу, оскільки відповідачу не мають наміру приймати спадщину.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За таких обставин заявлені причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними та такими, що пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа №6-148цс15).

Відповідно до п.п. 2, 6 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність і ними суд має керуватися при вирішенні питання про права на спадкування.

Суд оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням обставин справи, приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 з поважних причин пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, яка висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З врахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про визнання даних обставин пропуску строку поважними, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Липовецької сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.01.2021 р.

Суддя І.І. Шевченко