Провадження № 22-ц/801/88/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 рокуСправа № 127/22952/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В.П.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Гуменюк К. П. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Заява обґрунтована тим, що між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28 грудня 2003 року був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі, спільними зусиллями та за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали нерухоме майно: житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із наявністю спору про поділ спільного майна подружжя, визнання спільною сумісною власністю майно набуте під час шлюбу, заявник змушена звернутись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про поділ зазначеного вище майна. Однак, ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 має намір продати спірне майно без згоди заявника та привласнити всі кошти з продажу вище зазначеного спірного майна.

Заявник ОСОБА_1 зазначає, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила : вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в порушення вимог статті 149 ЦПК України заявником не наведено належних аргументів та доказів щодо того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Крім цього заявником не наведено обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову та доказів ймовірності відчуження майна відповідачем.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що на даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть дійти згоди при поділі спільного майна подружжя, ОСОБА_2 вчиняє регулярне домашнє насильство, не визнає майно нажите під час шлюбу спільним, вважає майно особистою приватною власністю та планує його продати. Нерухомість знаходиться за кордоном за адресою : АДРЕСА_1 . Документи на квартиру не надає.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом пункту 4 частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в порушення вимог статті 149 ЦПК України заявником не наведено належних аргументів та доказів щодо того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Крім цього заявником не наведено обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову та доказів ймовірності відчуження майна відповідачем.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що в заяві про забезпечення позову залишилась необґрунтованою обставина подання заяви про забезпечення позову до Вінницького міського суду Вінницької області.

Відповідно до п.1 пп.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору- якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що предмет спору - квартира, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з частиною першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пункту (і) частини першої статті 17 розділу ІV Угоди між Україною та Республікою Кіпр про правову допомогу в цивільних справах, для цілей цієї Угоди суд Договірної Сторони, який виносить рішення, вважається таким, що має юрисдикцію у справі, якщо виконується одна з таких умов: нерухоме майно, яке є предметом провадження, розташоване на території цієї Договірної Сторони.

Згідно з частиною другою статті 42 Закону України «Про міжнародне приватне право» захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2020 рокуу даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський