Єдиний унікальний номер 448/610/21
Провадження № 2/448/421/21
У Х В А Л А
20.05.2021 року м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.

у справі за позовом ОСОБА_1 , (місце проживання АДРЕСА_1 ),

до

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», (місце заходження: бульвар Вацлава Гавели, 4/оф.520, індекс: 03124,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору:
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, (місцезнаходження: вул. Рейтарська/пров.Георгіївський, буд.6-3 літ.А,каб.2-7, м.Київ, індекс 03124),

приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, (місцезнаходження: вул.Кирилівська,172/оф.65, індекс 04073),

розглянувши заяву адвоката Шлянти Н.Р., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:
І. Суть заяви.
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шлянта Надія Романівна, звернувся до Мостиського районного суду Львівської області із заявою про забезпечення позову, яку мотивує тим, що 17 травня 2021 року представником ОСОБА_1 до Мостиського районного суду Львівської області скеровано позовну заяву до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до позовної заяви, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №16367, вчинений 29 січня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 28 929,00 грн.

Вказує, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.02.2021 року у виконавчому провадженні ВП №64468646, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О., здійснюється примусове стягнення. Крім того, в межах даного виконавчого провадження накладено арешт на грошові кошти позивача, розміщені на банківських рахунках, в тому числі й рахунку, призначеному для зарахування заробітної плати.

Зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, що здійснюється на підставі оскаржуваного виконавчого напису, може істотно ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позову. Тому, заявник просить суд постановити ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, а саме: зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігора Вікторовича №16367 від 29 січня 2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 28 929,00 грн.

ІІ. Процедура.
ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та із заявою про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із тим, що в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні вживатися судом лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що позивач просить суд забезпечити його позов шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, а саме: зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігора Вікторовича №16367 від 29 січня 2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованості у розмірі 28 929,00 грн.

Разом із тим жодних відомостей щодо наявності виконавчого напису, виконавчого провадження із примусового виконання такого, власне як і самого стягнення із заробітної плати у рамках вказаного в заяві виконавчого провадження до заяви про забезпечення виконавчого провадження заявником не надано.

При цьому, належним способом оскарження такого виконавчого документу, як виконавчий напис є саме пред`явлення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач пред`явив позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Клопотання про зупинення виконання має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення, підтверджені певними доказами.

При цьому у підтвердження обґрунтування поданої заяви, до матеріалів не додано жодного доказу, що позивач взагалі служить у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та із заробітної плати позивача здійснюються відрахування в рамках виконавчого провадження, та якого саме.

У зазначеній справі представником заявника не наведено обґрунтованих підстав зупинення виконання виконавчого напису нотаріуса, не додано доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання такого виконавчого напису, встановити підстави для зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса без дослідження матеріалів справи та виконавчого провадження не можливо.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154,259,260 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні заяви представника позивача Шлянти Н.Р., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
2.Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

3.Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

4.Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду.

5.До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Мостиський районний суд Львівськоі області.

6.Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

7.Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ухвала виготовлена та підписана суддею 20.05.2021 року.

Суддя С.І.Гіряк