ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/6109/19

провадження № 22-ц/4809/527/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник квартирно-експлуатаційного відділу м.Кропивницький -Куропяткіна А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління майна та ресурсів на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2020, суддя Мохонько В.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький, Головного управління майна та ресурсів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України про зобов`язання подати клопотання про виключення з числа службового житла квартири та надання її для постійного проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький, Головного Квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України про зобов`язання подати клопотання про виключення з числа службового житла квартири та надання її для постійного проживання.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 серпня 2005 року перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у Кіровоградському гарнізоні. Із 31.10.2017 року користується правом першочергового одержання житлових приміщень з складом сім`ї 3 (три) особи як учасник бойових дій.
29 грудня 2017 року позивачу надано ордер на службове жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 із сім`єю у складі 3 (трьох) осіб.
Із січня 2018 року позивач та члени сім`ї зареєстровані і проживають у даній квартирі. Постійного житла він та члени його сім`ї не мають.
Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться на балансі ЖЕО №4 м. Кропивницький міської ради м. Кропивницького.
Станом на 01.08.2019 року позивач має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років.
Позивач зазначив, що відповідно абзацу 4 пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання, або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою КМУ № 1081 від 03 серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання».
Відповідно п.4 Розділу І інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання.
Пунктом 10 розділу 7 Інструкції встановлено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному 3-7 розділу 7 Інструкції.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31 липня 2018 р. № 380 зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за № 1020/32472, тому має статус нормативно-правового акту, обов`язкового до виконання по всій території України, незалежно від кола осіб (в тому числі посадових осіб) на яких вона поширюються.
6 серпня 2019 року позивач подав рапорт до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про виключення квартири із числа службових та надання її для постійного проживання, як такому, що має вислугу на військовій службі 20 років і більше. Вказаний рапорт вмотивований вимогами Інструкції, а саме, п.10 Розділу 7 Інструкції, чинними на момент подання рапорту, підписаний військовослужбовцем та повнолітніми членами його сім`ї.
Протокольним рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 8 серпня 2019 року №12 вирішено виключити з числа службових квартиру за адресою АДРЕСА_1 та надання підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї квартиру за адресою АДРЕСА_1 для постійного проживання.
13 серпня 2019 року звернувся до начальника КЕВ м. Кропивницький з проханням подати клопотання на виключення з числа службових квартиру за адресою АДРЕСА_1 відповідно пункту 3-7 розділу 7 Інструції та надати йому та членам його сім`ї квартиру за адресою АДРЕСА_1 для постійного проживання.
Згідно листа начальника КЕВ м. Кропивницький від 14.08.2019 р. №1346 позивачу відмовлено у наданні клопотання на виключення з числа службових квартиру за адресою АДРЕСА_1 відповідно пункту 3-7 розділу 7 Інструції та надати йому та членам його сім`ї квартиру за адресою АДРЕСА_1 для постійного проживання.
Відмова мотивована, тим, що відповідно розпорядження заступника Міністра оборони України ЗС України за вих.№4187/з від 13.03.2019 року на підставі листа (пропозицій) ТВО начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 12.03.2019 року №303/4/508, начальникам квартирно-експлуатаційних відділів (частин, районів) заборонено подання пропозицій щодо забезпечення постійним житлом військовослужбовців ЗС України шляхом виключення жилих приміщень із числа службових вислуга в яких на військовій службі становить менше 25 календарних років.
На думку підписанта листа виключення з числа службових квартири та надання її для постійного проживання можливе за наявності вислуги на військовій службі не менше 25 календарних років. Позивач вважає, що це суперечить вимогам чинних нормативно-правових актів.
В процесі розгляду даної справи позивач подав уточнення позовних вимог до позовної заяви, в якій зазначив, що квартирно-експлуатаційним відділом м.Кропивницький 16.09.2019 року за вих. №1762 перший примірник облікової справи позивача разом зі списком розподілу (додаток 23) надано до Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України для перевірки та надання на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, відповідно пункту 10 та в порядку визначеному пунктами 3-7 розділу VII наказу Міністра оборони України від 31.07.2018 р. № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.09.2018 року за № 1020/32472.
Однак, перший примірник облікової справи знаходиться в Головному квартирно-експлуатаційному управлінні ЗС України, результати розгляду Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями невідомі.
Вважає, що Головним квартирно-експлуатаційним управлінням ЗС України, у зв`язку не внесенням на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, порушуються його права та права членів його сім`ї на житло.
Просив суд зобов`язати Головне управління майна та ресурсів надати перший примірник облікової справи ОСОБА_1 разом зі списком розподілу (додаток 23) на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, відповідно пункту 10 та в порядку визначеному пунктами 30-7 розділу VII наказу Міністра оборони України від 31 липня 2018 p. № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», з метою розгляду питання щодо виключення житла за адресою АДРЕСА_1 та надання його ОСОБА_1 і членам його сім`ї для постійного проживання, зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Кропивницький після погодження та затвердження подати до міської ради м. Кропивницького клопотання про виключення з числа службових квартиру за адресою АДРЕСА_1 та надати ОСОБА_1 і членам його сім`ї квартиру за адресою АДРЕСА_1 для постійного проживання.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.10.2020 здійснено процесуальне правонаступництво з відповідача Головного Квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на Головне управління майна та ресурсів.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2020 позов задоволено частково.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що обраний позивачем спосіб захисту свого права є необґрунтованим, оскільки не наведено підстав з посиланням на норми права щодо обов`язку Головного управління чи будь-якої іншої особи погодити чи затвердити клопотання КЕВ м. Кропивницький про виключення квартири з числа службової та надання її для постійного проживання. Крім того, Комісія з контролю, яка не залучено до участі у розгляді справи приймає відповідне рішення. Законодавством не визначено обов`язків Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України за напрямком забезпечення позивача житлом, у тому числі й шляхом виключення раніше наданого йому житла від Міністерства оборони України. Крім того, Головне квартирно-екпслуатаційне управління Збройних Сил України припинено/розформовано як установа та орган військового управління відповідно до директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 № Д-322/1/10дск.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22.02.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.
До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16.03.2021 справу призначено до розгляду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що згідно довідки командира в/ч НОМЕР_1 №151 від 06.08.2019 року, станом на 01.08.2019 року вислуга підполковника ОСОБА_1 в календарному обчисленні складає 20 років 0 місцяів 15 днів, в пільговому обчисленні складає 20 років 6 місяців 13 днів /а.с. 18/.
29 грудня 2017 року ОСОБА_1 на склад сім`ї 3 особи: він, дружина- ОСОБА_2 , син- ОСОБА_3 /а.с. 7-9, 10-12, 13/ отримав ордер на службове жиле приміщення № 73 на право зайняття жилого приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 33,60 кв.м., яке складається з 2 кімнат /а.с. 17/.
Відповідно до довідок виданих Відділом реєстрації місця проживання особи КМР, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 03 січня 2018 року /а.с. 14-16/.
06 серпня 2019 року позивач подав рапорт до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про виключення квартири із числа службових та надання її для постійного проживання, як такому, що має вислугу на військовій службі 20 років і більше /а.с. 23/.
Підполковнику ОСОБА_1 15 серпня 2019 року видано начальником КЕВ м. Кропивницький довідку за № 257/1 про те, що він під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умовз 26.08.2005 року по теперішній час /а.с. 19/.
Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2019 року № 12, рішенням житлової комісії вирішено виключити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових та надання підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для постійного проживання на склад сім`ї 3 (три) особи на підставі клопотання КЕВ м. Кропивницький з встановленим порядком /а.с. 24-25/.
08 серпня 2019 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 355 затверджено протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 12 від 08 серпня 2019 року, щодо виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових та надання підполковнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для постійного проживання на склад сім`ї 3 особам на підставі клопотання КЕВ м. Кропивницький за встановленим порядком відповідно абзацу 4 пункту 1 статті 12 закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 4 Розділу І, п.10 Розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31 липня 2018 року. Контроль за виконанням наказу покладено на заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення /а.с. 26/.
13 серпня 2019 року позивач звернувся до начальника КЕВ м. Кропивницький з проханням надати клопотання на виключення з числа службових квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до пункту 3-7 розділу 7 Інструкції та надати йому та членам його сім`ї квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для постійного проживання /а.с. 27/.
Відповідно до листа начальника КЕВ м. Кропивницький від 14 серпня 2019 року, на заяву позивача від 13 серпня 2019 року, щодо виключення двокімнатної квартири АДРЕСА_3 повідомлено, що згідно розпорядження заступника Міністра оборони України Збройних Сил України за вих. № 303/4/508 від 12 березня 2019 року стосовно не подання начальником гарнізонів до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) пропозицій щодо забезпечення постійним житлом військовослужбовців Збройних Сил України шляхом виключення жилих приміщень із числа службових у яких вислуга на військовій службі становить менше 25 календарних років. На підставі вказаного КЕВ м. Кропивницький не має правових підстав щодо надання документів разом з обліковою справою на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України в зв`язку з тим, що вислуга на військовій службі позивача становить менше 25 календарних років /а.с. 28/.
Згідно листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного КЕУ Збройних Сил України направленого заступнику Міністра оборони України від 12 березня 2019 року, вказано, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31 січня 2019 року № 40 у Міністерстві оборони України проводиться експеримент із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України. З огляду на викладене та з метою створення службового житлового фонду у гарнізонах Збройних Сил України, пропонується доручати керівництву генерального штабу Збройних Сил України надати відповідні розпорядження стосовно не подання начальником гарнізонів до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) пропозицій щодо забезпечення постійним житлом військовослужбовців Збройних Сил України шляхом виключення жилих приміщень із числа службових у яких вислуга на військовій службі становить менше 25 календарних років /а.с. 31/.
Відповідно до п. 3 наказу Міністра оборони України від 31 січня 2019 року № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України», під час проведення експерименту використовувати житлові приміщення, які не надано військовослужбовцям Збройних Сил України /а.с. 32-33/.
Разом з цим, на даний період часу перевірена облікова справа ОСОБА_1 разом із списком надання житлової площі для постійного проживання шляхом виключення його із числа службових знаходиться у Головному управлінні.
Відповідно до листа начальника КЕВ м. Кропивницький від 13 вересня 2019 року, начальнику Головного КЕУ ЗС України надано для перевірки перші примірники облікових справ та для затвердження списки надання житлової площі для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 на військовослужбовця ОСОБА_5 /а.с. 56, 73/.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач на даний час є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі, має календарну вислугу більше 20 років, перебуває на квартирному обліку, але постійного житла до цього часу не отримав.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, правонаступником якого є Головне управління майна та ресурсів не подаючи перший примірник облікової справи ОСОБА_1 разом зі списком розподілу (додаток 23) на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, відповідно пункту 10 та в порядку визначеному пунктами 30-7 розділу VII наказу Міністра оборони України від 31 липня 2018 p. № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», з метою розгляду питання щодо виключення з числа службових житла за адресою АДРЕСА_1 та надання його ОСОБА_1 і членам його сім`ї для постійного проживання, прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Внаслідок бездіяльності відповідача Головного управління майна та ресурсів, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління майна та ресурсів надати перший примірник облікової справи ОСОБА_1 разом зі списком розподілу (додаток 23) на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями, відповідно пункту 10 та в порядку визначеному пунктами 30-7 розділу VII наказу Міністра оборони України від 31 липня 2018 p. № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», з метою розгляду питання щодо виключення з числа службових житла за адресою АДРЕСА_1 та надання його ОСОБА_1 і членам його сім`ї для постійного проживання підлягають задоволенню.
У задоволенні вимоги позивача до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький про зобов`язання після погодження та затвердження подати до міської ради м. Кропивницького клопотання про виключення з числа службових квартиру за адресою АДРЕСА_1 та надання ОСОБА_1 і членам його сім`ї квартиру за адресою АДРЕСА_1 для постійного проживання, слід відмовити, так як такі вимоги є передчасними.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.
Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
За змістом статті 118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час.
Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Статтею 125 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу.
Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач на момент звернення до суду мав вислугу на військовій службі 20 років 6 місяців 13 днів, користується пільгами встановленими законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, перебуває на квартирному обліку в Кіровоградському гарнізоні, з 31.10.2017 року користується правом першочергового одержання житлового приміщення, а отже має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував до правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління майна та ресурсів, залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2020, залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: