КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника позивача Данилова Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа: ОСОБА_2 , згідно з яким просила: припинити поруку, яка виникла на підставі договору поруки № 084 від 08.06.2007 року, укладеного між "БТА Банк", правонаступником якого є ТОВ "Кредитні ініціативи", та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 08.06.2007 року між "БТА Банк" та ОСОБА_2 було укладено Договір відкриття кредитної лінії за № 084 від 08.06.2007 року, за умовами якого останньому були надані у власність грошові кошти у розмірі 252 000 доларів США на строк з 08.06.2007 року по 08.06.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних для поточних та інших потреб.

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 08.06.2007 року між "БТА Банк", правонаступником якого є ТОВ "Кредитні ініціативи", ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 поручився за виконання ним вищевказаного кредитного договору іпотекою, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 , та порукою ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач вважав, що його порука за цим договором є припиненою з 09.12.2012 року, оскільки відповідач протягом шести місяців з дня настання строку виконання кредитного зобов`язання не пред`явив до нього, як до поручителя, вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року позов задоволено. Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № 084 від 08.06.2007 року, укладеним між ВАТ "БТА Банк" та ОСОБА_1 Стягнуто з ТОВ "Кредитні ініціативи" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 122-126).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а також неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо не встановлення у договорі поруки строку, після якого порука припиняється, адже такий строк чітко передбачено п. 2.2 Договору поруки (а.с. 130-134).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.03.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву (а.с. 142, 143).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.04.2021 року справу призначено до розгляду (а.с. 148).

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував у зв`язку з її необгрунтованістю та безпідставністю.

Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також вимоги ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08.06.2007 року між "БТА Банк", правонаступником якого є ТОВ "Кредитні ініціативи", та ОСОБА_2 було укладено Договір відкриття кредитної лінії за № 084 від 08.06.2007 року, за умовами якого останньому були надані у власність грошові кошти у розмірі 252 000 доларів США на строк з 08.06.2007 року по 08.06.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних для поточних та інших потреб.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 08.06.2007 року між "БТА Банк", правонаступником якого є ТОВ "Кредитні ініціативи", ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за у мовами якого ОСОБА_2 поручився за виконання ним вищевказаного кредитного договору іпотекою, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 , та порукою ОСОБА_1 .

При цьому, п. 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором поручитель зобов`язаний виконати свої зобов`язання на користь банку на десятий календарний день з дня отримання поручителем повідомлення про виконання зобов`язань за цим договором. Сторонами договору узгоджено, що відлік десятиденного строку починається з дати, зазначеної на повідомленні про вручення поштового відправлення, або дати, зазначеної на повідомленні, яке отримане поручителем особисто.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, до теперішнього часу кредитором не пред`явлено вимоги до поручителя ОСОБА_1 про виконання зобов`язань за кредитним договором.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 533 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В свою чергу, положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, передбачають три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч.4 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 року по справі № 14-145цс18 (№ 408/8040/12).

Крім того, слід зазначити, що як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за №5, сама по собі умова договору по дію поруки до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, встановивши, що строк виконання основного зобов'язання настав 08.06.2012 року, проте починаючи з наступного дня і дотепер кредитор не звертався до поручителя ОСОБА_1 з вимогою про виконання зобов'язань за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання припиненою поруку позивача за договором поруки № 084 від 08.06.2007 року.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування своїх заперечень щодо позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення, спрямоване на відновлення порушених прав позивача.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити, що у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, понесені скаржником судові витрати за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 20 травня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська