Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/318/21
Провадження № 2/945/573/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021року Миколаївський райсуд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Войнарівського М.М.,

за участю секретаря - Жиган А.О.,

розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини одноразово.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 серпня 2006 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб у Веснянській сільській раді Миколаївського району Миколаївської області. 28 квітня 2015 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від цього шлюбу мають спільну дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає,що активно займається розвитком здібностей дитини, без фінансової участі відповідача. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 серпня 2015 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини усіх доходів платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач регулярно сплачує аліменти, не допускаючи заборгованості. Їх з відповідачем син має ваду розвитку щелеп, а саме 2 клас по Енглю, верхньощелепна мікрогнатія, дистонія зубів 1.3, 1.2, скучення зубів верхньої та нижньої щелепи 3 ступені, асиметрія верхньої щелепи, та потребував ортодонтичного амбулаторного лікування. На підставі вищевказаного діагнозу дитина потребувала додаткових витрат на лікування. Загальна сума понесених витрат позивача на лікування за період з 31 березня 2017 року по 31 серпня 2020 року становить 31 310, 25 грн. Таким чином просить стягнути з відповідача половину вартості понесених нею витратна на лікування дитини, що становить 15 655,12 грн.

У судове засідання позивач не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився.При цьому подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розгляд справи повести без його участі.

Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

Відповідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини у свідоцтві про народження вказаний відповідач ОСОБА_2 .

Дитина проживає разом із позивачем ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03.08.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 липня 2015 року і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На підтвердження позовних вимог позивачем надановиписки із медичної карти амбулаторного хворого, квитанціями до прибуткового касового ордеру та актами виконаних робіт від стоматологічних клінік.

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру сумарна вартість витрат становить 31 310, 25 грн.

Беручи до уваги зазначені витрати, які були здійсненні позивачем у зв`язку зі станом здоров`я та розвитком спільної з відповідачем дитини, дані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дітей, суд вважає обґрунтованою суму для стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 15655,12 грн.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 15655,12грн. одноразово додаткових витрат на лікування сина.

Згідно ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 76-89, 133, 141, 235, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Миколаїв;паспорт серія НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ,уродженка с.Весняне Миколаївського району Миколаївської області; паспорт серія НОМЕР_3 ;РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 15655,12грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Миколаїв;паспорт серія НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції-Миколаївський апеляційний суд.

Суддя М. М. Войнарівський