Дата документу 19.05.2021 Справа № 336/4883/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/4883/2 Головуючий в 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження №22-ц/807/1021/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 рокум. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року за скаргою Акціонерного товариства «Метабанк» на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), боржник ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «Метабанк» звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), боржник ОСОБА_1 .

Скарга мотивована тим, що на виконанні старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицкого А.В. перебуває виконавче провадження ВП 50547738, відкритого на підставі виконавчого листа №2-3695/11 виданого 17 березня 2016 року Шевчнківським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-1 від 11 лютого 2008 року, нерухоме майно жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани №6,9, 10, хвіртка №8, замощення І, навіс Г; вольєр Д, загальною площею 217, 4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м., а також інше майно, що належить іпотекодавцю, у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео спостереження, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням, яке знаходиться у вищевказаній іпотеці, не маючи статусу нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 1 515 000,00 грн та на підставі іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-3 від 06 квітня 2009 року: на нерухоме майно земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0496 га, кадастровий номер- :07:029:0001, цільове призначення (використання якої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною реалізації в розмірі 19096,00 грн в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «МетаБанк» за кредитним договором №32-11-08/0013-К від 11 лютого 2008 року (загальний розмір заборгованості 3 586329,22 грн, в т.ч.: прострочена заборгованість за кредитом: 1669089,72 грн; прострочені відсотки 409003,63 грн, прострочена комісія за управління кредитом 120676, 92 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 839590,37 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 493663,97 грн, пеня по комісії за управління кредитом - 54304,61грн).

15 вересня 2016 року державним виконавцем Зюбрицьким А.В. було проведено опис нерухомого заставного майна боржника ОСОБА_1 .

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, стягувачу стало відомо, що 11 серпня 2020 року державним виконавцем від юридичного відділу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради отримано відповідь на запит відповідно до якої встановлено, що за адресою розташування предмета іпотеки 30 березня 2016 року зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не є дочкою /членом сім`ї боржника.

14 серпня 2020 року Акціонерне товариство «МетаБанк» направило на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), клопотання щодо здійснення подальших дій по передачі предмета іпотеки на реалізацію (передачі його на реалізацію через ДП «СЕТАМ»), без отримання згоди від органу опіки та піклування.

26 серпня 2020 року від старшого державного виконавця надійшов лист, яким відмовлено заявнику у вчиненні дій щодо передачі предмету іпотеки на реалізацію ДП «СЕТАМ» з посиланням на порушення законних прав неповнолітньої особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вимог п. 3 Розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5 та відсутністю дозволу Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування, на реалізацію предмета іпотеки.

Станом на 26 серпня 2020 року державним виконавцем не здійснюються подальші виконавчі дії по виконанню рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, які відповідно до вимог ст. 41 Закону України «Про іпотеку», повинні полягати в передачі нерухомого майна, що є предметом іпотеки на реалізацію через ДП «СЕТАМ».

Боржник, в порушення норм ст. 586 ЦК України, ст. 1,9 Закону України «Про іпотеку», пунктів 3.1.,3.1.7 Іпотечного договору, самовільно, без будь-якої згоди стягувача, 30 березня 2016 року зареєстрував за адресою розташування предмета іпотеки неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не є його дочкою/членом родини боржника.

На момент укладання Іпотечного договору, 11 лютого 2008 року, неповнолітня ОСОБА_5 2011 р.н.. не була зареєстрована та не мала права власності на предмет іпотеки, а сам Іпотечний договір до цього часу не оскаржений, є дійсним та законним.

Вважав, що дозвіл органу опіки та піклування не потрібен для реалізації Предмету іпотеки на електроннних торгах та подальшої видачі свідоцтва про реалізацію майна, а потрібен при укладенні договору іпотеки, якщо житловим приміщенням має користуватися дитина. Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована у зазначеному будинку з 30.03.2016 року, тобто після укладення договору іпотеки без дозволу іпотекодержателя.

Із урахуванням зазначеного, Акціонерне товариство «Метабанк», просило суд:

Зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорзькій області Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицкого Антона Валентиновича, в межах виконавчого провадження №50547738, здійснити дії по передачі іпотечного майна Акціонерного товариства «МетаБанк», а саме: жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 217,4 кв.м на реалізацію шляхом проведення електронних торгів у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (через Державне підприємство «СЕТАМ» або іншу систему електронних торгів діючу на час передачі майна), без отримання згоди від органу опіки та піклування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року скаргу Акціонерного товариства «Метабанк» на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), задоволено.

Зобов`язано старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зюбрицького Антона Валентиновича в межах виконавчого провадження № 50547738, здійснити дії по передачі іпотечного майна Акціонерного товариства «Метабанк», а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 217,4 кв.м на реалізацію шляхом проведення електронних торгів, без отримання згоди від органу опіки та піклування.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що передача на реалізацію нерухомого майна право власності на яке або право користування яким мають діти, без дозволу органу опіки та піклування, суперечить ч.3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна та ч. 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень. Державний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право влсності або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, проте орган опіки та піклування такої згоди не надав, тому державний виконавець діяв у відповідності до положень чинного законодавства, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Акціонерне товариство «МетаБанк» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Зюбрицьким А.В. неправомірно відмовлено у передачі на реалізацію нерухомого майна боржника предмету іпотеки у зв`язку з рішенням органу опіки та піклування щодо відмови у надані дозволу на реалізацію житлового будинку, з огляду на те, що реалізація порушить права малолітньої дитини ОСОБА_5 на користування житлом. Виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження, виданий на виконання рішення суду, яким вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки, визначено спосіб реалізації, та ціну реалізації предмета іпотеки, а тому наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмета іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки вони не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні перебуває виконавче провадження №50547738 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3695/11 виданого 17 березня 2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11 лютого 2008 року: нерухоме майно жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани №№ 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217,4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м., а також інше майно, що належить іпотекодавцю в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством «МетаБанк» за кредитним договором №32-11-08/0013-К від 11 лютого 2008 року (загальний розмір заборгованості 3 586329,22 грн, в т.ч.: прострочена заборгованість за кредитом: 1669089,72 грн; прострочені відсотки 409003,63 грн, прострочена комісія за управління кредитом 120676, 92 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 839590,37 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 493663,97 грн, пеня по комісії за управління кредитом - 54304,61грн). (а.с. 3-5).

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки житловог будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани №№ 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217,4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м. та належить ОСОБА_1 , шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України « Про виконавче провадження» за початковою ціною у сумі 1 515 000 грн.

Постановою державного виконавця від 23 березня 2016 року відкрито виконавче провадження № 50547738. (а.с. 8-9).

15 вересня 2016 року державним виконавцем було проведено опис та арешт жилого будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

09 вересня 2016 року до Департаменту з надання адміністративних послуг Запорізької міської ради державним виконавцем було направлено запит про склад зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

28 вересня 2016 року, 03 жовтня 2016 року до державного виконавця надійшла відповідь від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, згідно якої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, буд. 79, зареєстровано п`ять осіб: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проведення виконавчих дій з іпотечного майна, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 виселено без надання житла, зареєстрованими залишились ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку із тим, що в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 залишилась зареєстрована неповнолітня ОСОБА_5 , відносно якої не було рішення про її виселення, державний виконавець звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника.

18 квітня 2017 року на адресу відділу надійшов лист Відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про те, що із зазначеним дозволом необхідно звернутись безпосередньо до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Листом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 04 травня 2017 року № 0590/01-34/01 відмовлено у наданні доволу на відчуження житлового будинку за адресою6 АДРЕСА_1 , оскільки це порушує право малолітньої дитини (а.с. 27).

07 серпня 2020 року державним виконавцем відділу було повторно направлено запит про склад зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

11 серпня 2020 року до відділу надійшов лист юридичного відділу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 11 серпня 2020 року за вих. №01-71/11195, згідно якої повідомлено про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , наступних осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 28).

Отримавши відмову Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника, мотивовану тим, що вчинення правочину може привести до звуження обсягу існуючих житлових прав та порушення охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, виконавцем припинені дії щодо виконання рішення суду.

У справі, яка переглядається, Акціонерне товариство «МетаБанк», обґрунтовуючи скаргу на дії приватного виконавця, зазначало, що відповідно до статей 50, 51, 61 Закону України "Про виконавче провадження" примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду (виконавчим написом) з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду (виконавчого напису), а тому згода органу опіки та піклування на реалізацію такого майна з аукціону на виконання рішення суду (виконавчого напису) не потрібна. Положення Закону України "Про охорону дитинства" і Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", якими передбачено, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органу опіки та піклування, в даному випадку застосуванню не підлягають.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа "Жовнер проти України" від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вимогами ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 39 Закону України "Про іпотеку" передбачає можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядок реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

- копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

- копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" - копія акта опису та арешту майна боржника;

- копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження");

- у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

- копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Отже, враховуючи вимоги Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19), від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19), від 30 вересня 2020 року в справі №303/3043/19 (провадження №61-8347св20), від 07 жовтня 2020 року в справі №2-2661/10 (провадження №61-10900св19).

У справі, яка переглядається, встановлено, що висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування від 04 травня 2017 року відмовлено у наданні дозволу на реалізацію спірного домоволодіння, право користування яким має малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, право користування у якому має неповнолітня дитина без дозволу органу опіки та піклування.

Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована в спірному будинку після укладення іпотечного договору.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність дій приватного виконавця щодо подання заявки на реалізацію арештованого майна, право користування у якому має неповнолітня дитина, без отримання дозволу від органу опіки та піклування або відповідного рішення суду на передачу такого спірного майна на реалізацію.

Ураховуючи наведене та зважаючи на висновок органу опіки та піклування про відмову у наданні дозволу на реалізацію спірного майна, право коритування яким має малолітня дитина, та відсутність судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, висновок суду першої інстанції у цій справі про неправомірність бездіяльності державного виконавця щодо не передачі спірного майна на реалізацію при наявності відмови органу опіки та піклування щодо надання відповідного дозволу є помилковим.

Посилання суду першої інстанції на те, що іпотекодавець ОСОБА_1 , всупереч умов вказаного договору, не повідомляв іпотекодержателя Акціонерне товариство «МетаБанк» про реєстрацію в іпотечному майні малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та згоди на проведення вказаних дій не отримував, є безпідставними, оскільки у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) суд касаційної інстанції указав, що факт реєстрації боржником в іпотечному майні неповнолітньої особи не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти. Стягувач не позбавлений можливості захистити своє порушене право, спричинене порушенням умов Іпотечного договору у спосіб, встановлений нормами законодавства України.

Доводи Акціонерного товариства «МетаБанк» про те, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не є дочкою боржника не спростовує право останньої на користування жилим приміщенням, у якому вона зареєстрована.

За таких обставин, дії державного виконавця, щодо отримання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію предмета іпотеки та повідомлення стягувача про неможливість передання предмета іпотеки на реалізацію за відсутності такого дозволу відповідають вимогам діючого законодавства.

Слід зазначити, що при розгляді скарг на дії приватного (державного) виконавця, обов`язковим є встановлення правомірності чи неправомірності дій останнього та відповідність рішень виконавця вимогам законодавства і лише у разі встановлення неправомірності дій виконавця є підстави для зобов`язання його вчинити певні дії.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не встановив неправомірності дій державного виконавця, а відповідно дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов`язання останнього вчинити певні дії.

В межах спірних правовідносин, державний виконавець не наділений повноваженнями оцінювати обґрунтованість відмови органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, а оскільки у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної служби, висновки суду першої інстанції в цій частині є безпідставними.

З огляду на зазначене, колегі суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, тому ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, а скара АТ « Метабанк» на бездіяльність державного виконавця без задоволення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за подачу апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №16 від 29 січня 2021 року. (а.с. 72).

Таким чином, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) має право на компенсацію Акціонерним товариством «МетаБанк» суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374,376,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2020 року у цій справі, скасувати. Прийняти нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Метабанк» на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відмовити.

Стягнути з Акціонерного Товариства «МетаБанк» на користь відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2270,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 20 травня 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.