Справа № 750/9970/20
Провадження № 2/750/152/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю секретаря судового засідання - Хамайко С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

03.11.2020 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі - відповідач) заборгованості за договором від 02.10.2012 в сумі 139706 грн 50 коп., що виникла станом на 31.07.2020, зокрема: 25000 грн заборгованості за тілом кредиту та 114706 грн 50 коп. заборгованості за відсотками за період з 02.10.2012 по 30.10.2016 включно.

Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника.

24.11.2020 відповідач надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про безпідставність позову з огляду на те, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.04.2015 (цивільна справа № 750/2220/15-ц), яке фактично виконано, з нього вже стягнуто на користь позивача заборгованості за договором від 02.10.2012 в сумі 39847 грн 79 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 25154 грн 41 коп., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 11669 грн 68 коп., а також комісії в сумі 650 грн і штрафів у сумі 2373 грн 70 коп.

З цих підстав відповідач просив суд закрити провадженні в справі та відшкодувати за рахунок позивача понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 11000 грн.

21.12.2020 позивач надіслав заяву про зменшення позову, при цьому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором від 02.10.2012 в сумі 86323 грн 98 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 25000 грн і заборгованості по сплаті відсотків в сумі 61323 грн 98 коп.

Позивач також наполягав на відшкодуванні понесених судових витрат у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 2102 грн

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 13.01.2021 закрито провадження в справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25000 грн з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

02.10.2012, на підставі поданої відповідачем Анкета-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови), позивач вікрив відповідачеві кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт (далі по тексту - Заява, а.с. 29).

Посилаючись на те, що Заява, разом з Умовами і Тарифами, в сукупності складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 61323 грн 98 коп. - без зазначення періоду їх нарахування.

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 Кодексу встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 633 Кодексу публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 10561 Кодексу розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні.

У Заяві відповідача від 02.10.2012 процентна ставка за користування коштами не зазначена.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Умови і Тарифи ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умовами і Тарифами було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату процентів, надані банком Умови і Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови і Тарифи не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми процентів і, як наслідок цього, - для задоволенняпозову.

За пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в задоволенні позову.

Відповідачем надано суду письмові докази фактичної оплати за правничу допомогу адвоката в розмірі 11000 грн, водночас позивач не заявляв клопотання про зменшення їх розміру, а, виходячи з положень частини п`ятої статті 137 цього Кодексу, суд позбавлений права самостійно ініціювати питання співмірності витрат на правничу допомогу адвоката.

Виходячи з цього, понесені відповідачем судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (зареєстроване місце знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 11000 грн відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев