Справа № 148/1805/20
Провадження №2/148/301/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 травня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тульчинської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, за участі: представника позивача - ОСОБА_3 , відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , представника відповідача Тульчинської державної нотаріальної контори - Сухомлин О.А., -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, від імені та в інтересах позивача, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Тульчинської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Позов, з урахуванням збільшених позовних вимог (а.с. 61), мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина і позивач мала на протязі шести місяців з дня його смерті подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, цього не зробила з тих причин, що вона проживає за межами Тульчинського району, а її батько припинив підтримувати з нею будь-які родинні відносини багато років тому. Час від часу вони контактували через телефонний зв`язок, інколи позивач навідувала батька приїзджаючи в Тульчинський район. Однак, останнім часом батько взагалі уникав зустрічей та контактів. Протягом останнього року вони взагалі не контактували.

Також, спілкуванню позивача з батьком завадив запроваджений в Україні карантин.

Позивачу, за місцем її роботи 08.10.2020 надійшло телефонне повідомлення з Копіївської сільської ради про те, що їй необхідно з`явитись до Тульчинської державної нотаріальної контори з приводу відкриття спадщини після смерті батька. Таким чином, саме в той день позивач дізналася про смерть батька, а до того часу її ніхто про це не повідомляв.

Коли позивач 09.10.2020 приїхала до Тульчинської державної нотаріальної контори, їй повідомили, що батько помер і сповістили, що на її адресу відправили офіційне письмове повідомлення.

Дійсно, в подальшому позивач отримала вказане повідомлення від 09.10.2020, хоча на конверті дата відправки вказана 14.10.2020.

Таким чином, позивач пропустила строк звернення до нотаріальної контори в зв`язку з тим, що не знала про смерть батька. Вважає причину пропуску даного строку поважною та звертає увагу суду на те, що з дати закінчення даного строку пройшов незначний проміжок часу.

Окрім того, державним нотаріусом, в порушення ст. 63 Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, після отримання заяви на прийняття спадщини від відповідача ОСОБА_2 не вчинено жодних дій з метою встановлення наявності інших спадкоємців, а такі дії були вчинені вже після закінченння шестимісячного строку, що також вплинуло на пропуск позивачем зазначеного строку.

Після відкриття судом провадження у даній справі (за первісним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини), під час телефонної розмови позивача з державним нотаріусом Сухомлин О.А. остання повідомила позивача про те, що нею видано відповідачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Позивач вважає такі дії державного нотаріуса неправомірними, а видане нею свідоцтво недійсним, оскільки державному нотаріусу було достименно відомо про те, що позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Таку інформацію їй повідомляла особисто позивач та її представник. Окрім того, Тульчинським районним судом Вінницької області на адресу державного нотаріуса направлено ухвалу від 09.12.2020 про витребування копії спадкової справи, з якої нотаріальна контора була повідомлена про відкриття провадження у справі.

За таких обставин, Тульчинська державна нотаріальна контора не мала жодних підстав для видачі відповідачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 16.12.2020 Тульчинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_6 на спадкове майно, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідачів всі судові витрати.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 79) у якому просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначає, що позов є необгрунтованим, не підкріпленим жодними доказами. Вказує, що не відповідає дійсності те, що спадкодавець уникав спілкування з позивачем. Позивач сама уникала контактів з ним на протязі майже двадцяти років. Також не заслуговує на увагу посилання позивача на карантинні заходи, оскільки дані заходи були запроваджені ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перед смертю батько позивача довгий час був прикутий до ліжка, однак позивач не цікавилась його здоров`ям та життям, а тому у неї відсутнє моральне право на спадкування. Посилається на висновок Верховного Суду у постановах від 18.01.2018 у справі № 198/476/16-ц та від 25.04.2019 у справі № 761/794/15-ц, відповідно до яких, відсутність інформації про смерть особи не є підставою для визначення додаткового строку. Також, посилання позивача на те, що з часу відкриття спадщини пройшов незначний проміжок часу не слід брати до уваги, оскільки це не є причиною, що пов`язана з об`єктивними та непереборними труднощами для вчасного подання заяви.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполіг, посилаючись на викладені у позовних заявах обставини. Зазначив, що у заяві відповідача ОСОБА_6 , поданій до нотаріальної контори про прийняття спадщини, зазначено, що окрім неї, є ще інший спадкоємець на спадкове майно, тобто позивач. Однак, з березня по жовтень 2020 року державною нотаріальною конторою жодної дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини не проводилось. Державний нотаріус, достовірно знаючи про те, що позивач подала до суду заяву про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , видала відповідачу свідоцтво про право на спадщину. Ухвала суду про відкриття провадження і витребування спадкової справи була зареєстрована в журналі обліку кореспонденції під номером 2003, а заява відповідача ОСОБА_6 була зареєстрована того ж дня під номером 2006. Тобто, державний нотаріус знала про наявність справи про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак видала свідоцтво. Спадкодавець ОСОБА_5 залишив сім`ю ще коли позивач була у дитячому віці, а тому між ними міцних сімейних відносин і, відповідно, спілкування не існувало.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали.

Відповідач зазначила, що державний нотаріус знала про існування ще одного спадкоємця окрім неї.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву обставинам. Зазначив, що коли відбувався похорон ОСОБА_5 , похоронну процесію відклали на 14 год., оскільки родичі позивача передали, що вони їдуть з смт. Піщанка на похорон, що свідчить про те, що вони знали про смерть ОСОБА_5 .

Представник відповідача Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що відповідач ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та повідомила, що у спадкодавця є ще дочка. Однак, повної адреси місця проживання іншого спадкоємця у нотаріальної контори не було, а тому її було не можливо повідомити про відкриття спадщини. Відповідача ОСОБА_6 повідомлено про те, що вона має знайти адресу іншого спадкоємця для повідомлення останнього про відкриття спадщини. Після спливу шестимісячного строку державний нотаріус зателефонувала в Копіївську сільську раду і попросила розшукати адресу дочки спадкодавця. Наступного дня позивач вже була у нотаріальній конторі. На запитання державного нотаріуса чому вона не подала протягом шести місяців заяву, вона відповіла, що знала про смерть батька, однак не знала, що у нього є квартира в м. Тульчині. Державний нотаріус повідомила позивача, що шле на її адресу лист та дає їй термін, щоб вона звернулася до суду з заявою про визначення додаткового строку. Однак, після цього, жодної інформації від позивача не надходило. Державний нотаріус чекала довго, видача свідоцтва про право на спадщину неодноразово відкладалась. Останній раз вони чекали ще два тижні, однак, коли відповідач втретє прийшла до нотаріуса з вимогою видати свідоцтво і повідомила, що буде звертатись до прокуратури, тому що не має підстав не видати свідоцтво, державний нотаріус видала свідоцтво. Ухвалу суду щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було принесено до нотаріуса після видачі свідоцтва близько о 16 год. Якби нотаріус знала, що в нотаріальну контору поступила така ухвала, то вона б ні в якому разі не видавала свідоцтво. Коли і хто приніс ухвалу суду до нотаріальної контори вона не знає. Зазначену ухвалу надала державному нотаріусу цивільна дружина представника позивача - ОСОБА_7 . Якби у державного нотаріуса на руках була дана ухвала, то свідоцтво про спадщину не видавалося б. Відповідач ОСОБА_6 залишила кошти помічнику нотаріуса на оплату видачі свідоцтва, оскільки у банку була велика черга. Свідоцтво було видане зранку, а кошти за видачу свідоцтва були сплачені у вечірній час.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09.10.2020 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 6), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , місце смерті: с. Копіївка, Тульчинський район, Вінницька область.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18.10.1980 Копіївською сільською радою Тульчинського району Вінницької області (а.с. 7) позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 19.09.2015 виконкомом Кукулівської сільської ради Піщанського району Вінницької області (а.с. 8) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 10.10.2020 (а.с. 9-10) підтверджується зміна прізвища позивача " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 " в зв`язку з реєстрацією шлюбу.

Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що позивач є дочкою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, позивач мала на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини подати до Тульчинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Причиною пропуску зазначеного строку позивач вказала те, що вона не знала про смерть батька. Це сталось через те, що вони протягом останнього часу практично не спілкувались, так як батько уникав спілкування. Окрім того спілкуванню завадив карантин. Позивач зазначає, що про смерть батька вона дізналася 08.10.2020 під час телефонного повідомлення з Копіївської сільської ради. В Тульчинській державній нотаріальній конторі позивача повідомили, що на її адресу відправили офіційне письмове повідомлення про смерть батька. Окрім того, державним нотаріусом після отримання заяви на прийняття спадщини від відповідача ОСОБА_6 не вчинено жодних дій з метою встановлення наявності інших спадкоємців, а такі дії були вчинені лише після закінченння шестимісячного строку.

Згідно копії повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори, адресованого позивачу ОСОБА_11 , яке датоване 09.10.2020 (а.с. 11), нотаріальна контора повідомляє, що 27.05.2020 заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини, державний нотаріус пропонує протягом одного місяця з дня отримання даного листа звернутися до Тульчинської державної нотаріальної контори та пред`явити документи про прийняття спадщини або про відмову від неї. Також, позивача повідомлено, що вона має право звернутися до суду з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо протягом зазначеного у листі терміну позивач не пред`явить документів, які б свідчили про прийняття нею спадщини або рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, то вважатиметься, що спадщину вона не прийняла, і свідоцтво про право на спадщину буде видано на ім`я іншого спадкоємця за законом. Вказане повідомлення відправлено поштою 14.10.2020 (а.с. 12).

Відповідно до копії спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , заведеної ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 30-58), з заявою про прийняття спадщини 18.03.2020 звернулась відповідач ОСОБА_6 (а.с. 31), як дружина померлого (а.с. 39). У поданій заяві ОСОБА_6 зазначила, що спадкоємцем є ще дочка померлого - ОСОБА_11 .

Згідно копії довідки Копіївської сільської ради від 06.10.2020 (а.с. 42) після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцем за законом залишилась дружина ОСОБА_6

Державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 16.12.2020 на ім`я відповідача ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану квартиру АДРЕСА_2 , що залишилась після смерті ОСОБА_5 (а.с. 48).

У вказаній спадковій справі також містяться копії супровідного листа та ухвали суду про відкриття правоадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, отримані нотаріальною конторою 16.12.2020, згідно штампу (а.с. 51, 52). Також міститься заява позивача ОСОБА_1 , подана згідно штампу 28.12.2020, про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 53).

Згідно витребуваної судом книги обліку реєстрації спадкових справ Тульчинської державної нотаріальної контори за період 02.01.2020 - 23.09.2020 (а.с 108-124) після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_6 за № 301/2020.

Відповідно до копії журналу реєстрації вхідних документів Тульчинської державної нотаріальної контори (а.с. 125-132) 16.12.2020 за № 2003/01-16 зареєстровано ухвалу суду про надання копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 . Того ж дня, після реєстрації ухвали, зареєстровано за № 2006/02-14 заяву відповідача ОСОБА_6 про видачу свідоцтва за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, не переборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про нотаріат", нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відповідно до глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб у день подачі нотаріусу всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладене в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або направлення документів на експертизу. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії у цих випадках, не може перевищувати одного місяця.

Відповідно до глави 7 Порядку нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

У главі 10 Порядку визначено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини, нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (п. 1.2.). Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (п. 3.2.).

Однак, державний нотаріус, отримавши від спадкоємця ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , у якій було зазначено про існування іншого спадкоємця, не вжила передбачених законом заходів щодо повідомлення останньої про відкриття спадщини, пославшись на відсутність адреси її місця проживання чи роботи. Разом з тим, у такому випадку державний нотаріус могла зробити виклик спадкоємця шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Докази такого виклику в матеріалах справи відсутні. Державний нотаріус вжила заходи щодо повідомлення іншого спадкоємця вже після спливу шестимісячного строку.

Отже, на підставі наданих суду письмових доказів, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 04.09.2020. Про смерть батька позивач, за її твердженнями, дізналась 08.10.2020, тобто після спливу зазначеного строку. Тульчинською державною нотаріальною конторою після отримання від спадкоємця повідомлення про відкриття спадщини, заходів щодо повідомлення іншого спадкоємця не вживалось, виклик іншого спадкоємця шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі не здійснювався. Такі заходи нотаріусом вчинялись вже після спливу шестимісячного строку.

Вирішуючи позов в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує позицію Верховного Суду висловлену, зокрема, у постанові від 11.11.2020 у справі № 750/262/20, що необізнаність спадкоємця про відкриття спадщини, відсутність інформації про смерть спадкодавця, не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, враховуючи незначний проміжок часу, що пройшов після спливу шестимісячного строку, віддаленість місця проживання позивача від місця проживання батька, невжиття нотаріусом заходів щодо своєчасного повідомлення позивача про відкриття спадщини, суд, беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, вважає можливим визнати причину пропуску позивачем строку подання заяви про прийнятття спадщини поважною.

В свою чергу, будь-яких документальних підтведжень того, що позивач могла дізнатись про смерть батька раніше ніж 08.10.2020, матеріали справи не містять.

Посилання позивача на пропуск зазначеного строку через карантинні обмеження, суд вважає безпідставними, оскільки карантин на території України запроваджено постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 2020 року починаючи з 12.03.2020, в той час як смерть спадкодавця наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . До того ж, встановлені карантинні обмеження не є перешкодою для спілкування за допомогою телефонного чи поштового зв`язку.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном три місяці.

Вирішуючи позов в частині визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

За ст. 67 Закону свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

За ст. 1300 ЦК України, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у відповідності до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 , будучи дружиною спадкодавця та, відповідно, спадкоємцем першої черги, мала право на отримання свідоцтва про право на спадщину. В свою чергу, позивач будучи дочкою спадкодавця, також є спадкоємцем першої черги, а отже також має право на спадщину після його смерті.

Нотаріус, отримавши заяву відповідача ОСОБА_6 про видачу свідоцтва про право на спадщину, не мала законних підстав для його невидачі після закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, оскільки відповідач ОСОБА_6 бажала прийняти спадщину, вчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини та мала право на спадкове майно, як спадкоємець першої черги.

Разом з тим, позивач також претендує на спадщину, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, оскільки державним нотаріусом не вжито встановлених законом заходів щодо вчасного повідомлення позивача про відкриття спадщини, внаслідок чого остання не звернулась вчасно з заявою про прийняття спадщини і державним нотаріусом видано свідоцтво на ім`я лише одного спадкоємця, яким вона успадкувала повністю все спадкове майно, а позивач права щодо спадкування спадкового майна була позбавлена, тому суд, вважає, що в такому випадку право позивача щодо спадкування після смерті батька порушено.

Таким чином, оскільки видачею свідоцтва про право на спадщину порушено право позивача на спадкування гарантоване законом, інший спадкоємець не бажає по іншому поділити спадкове майно, враховуючи вищенаведену позицію Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008, у якій роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним також тоді, коли порушено у зв`язку з його видачею права інших осіб, тому суд приходидить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я відповідача ОСОБА_6 , слід визнати недійсним.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено не видачу свідоцтва про спадщину з підстави наявності ухвали суду про відкриття провадження у справі за позовом іншого спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому посилання позивача та його представника на цю обставину, як на одну з підстав визнання свідоцтва недійсним, є безпідставними.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи дане питання, суд вважає, що у подальшому в існуванні заходів забезпечення позову, вжитих судом у виді арешту з забороною відчуження на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2 , потреби не має, а тому дані заходи забезпечення позову слід скасувати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого позивачем (а.с. 1, 26, 59), слід стягнути порівну з відповідачів на користь позивача у розмірі 1051 грн. з кожного (розрахунок: (840,80 грн. (при поданні первісного позову) + 420,40 грн. (при поданні заяви про забезпечення позову) + 840,80 грн. (при поданні заяви про збільшенні позовних вимог)) : 2 = 1051 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 63, 66, 67 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993, ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1268, ст. 1270, 1272, 1296, 1298, 1300, 1301 ЦК України, ст. 76-81, 141, 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк терміном три місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 16.12.2020 на спадкове майно, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було видане Тульчинською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.

Стягнути з Тульчинської державної нотаріальної контори, , місцезнаходження якої за адресою: вул. М. Леонтовича, 47, м. Тульчин, Вінницька область, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 30.12.2020 у виді арешту з забороною відчуження на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: