Номер провадження: 22-ц/813/3074/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження постановлену під головуванням судді Бондар В.Я., повний текст складено 12 листопада 2020 року, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором.

В обґрунтування своєї заяви зазначило, що на підставі проведеного 05 лютого 2020 року електронного аукціону, між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги серед іншого і до боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року заяву задоволено, замінено стягувача з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами виданими Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року не виконувалося. ПАТ КБ «Надра» до виконавчої служби не зверталося, що підтверджується інформацією з єдиного реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчих проваджень. Отже виконавче провадження ніколи не відкривалося та всі строки на пред`явлення виконавчого документу до виконання давно сплинули. Також судом було проігноровано клопотання адвоката апелянта про витребування оригіналів письмових доказів.

Відзиву до апеляційного суду не надходило.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» про заміну стягувача, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Консалт Солюшенс» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, у зв`язку з заміною кредитора та є новим стягувачем у виконавчих правовідносинах.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є особа, що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у Постанові від 21.03.2018 року провадження № 61-12076св18 ( №6-1355/10).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. При цьому новий кредитор отримує від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, і право бути стороною виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Також в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року по справі №634/4902/14-ц наведено правовий висновок про те, що по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ч. 5 ст. 15 «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року в цивільній справі №522/20698/14 позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. В рахунок погашення заборгованості за договором №ОД05/12/2007/840-К/1148 від 03 грудня 2007 року у розмірі 30 889,76 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25 лютого 2014 року складало 279 172, 38 грн. звернуто стягнення на предмет застави: автомобільмарки MAZDA-6 що належав ОСОБА_2 , шляхом надання ПАТ КБ «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету застави. Кошти отриманні від реалізації предмету застави, направити на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором перед ПАТ КБ «Надра».

З поданої ТОВ «Консалт Солюшенс» заяви вбачається, що товариство посилалось в заяві на підстави, визначені ст. 442 ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України та на договір № GL2N79746 від 26 лютого 2020 року про відступлення прав вимоги, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс». Стаття 442 ЦПК України визначає порядок заміни сторони виконавчого провадження. Стаття 512 ЦК України визначає підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а ст. 514 ЦК України - обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні.

З наданих до суду ТОВ «Консалт Солюшенс» доказів, встановлено, що право вимоги за кредитним договором №ОД05/12/2007/840-К/1148 від 03 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується договором № GL2N79746 від 26 лютого 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі електронного аукціону № UA-EA-2020-01-14-000012-b за лотом № GL2N79746 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 193 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс» що підтверджується протоколом електронного аукціону та реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників/поручителів/заставодавців за такими договорами.

Тобто, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Консалт Солюшенс» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих правовідносинах.

Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору ТОВ «Консалт Солюшенс» стало правонаступником ПАТ КБ «Надра».

Враховуючи, що відповідно до вищевказаного договору право вимоги перейшло до ТОВ «Консалт Солюшенс» що в свою чергу є підставою правонаступництва у виконавчому провадженні, суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі №522/20698 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 про те, що виконавче провадження ніколи не відкривалося та всі строки на пред`явлення виконавчого документу до виконання давно сплинули, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки строки позовної давності до виконання рішень суду не застосовуються.

Доводи з приводу проігнорованого судом клопотання адвоката відповідача про витребування оригіналів письмових доказів не впливають на правильність висновку суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи містяться всі належні докази на підтвердження переходу права вимоги від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «Консалт Солюшенс».

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 травня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________С.М. Сегеда