Справа № 127/5088/21
Провадження № 2/127/904/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14.05.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Горденко Г.О.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрована дочка позивача - відповідач ОСОБА_3 , яка понад 5 років не проживає в цій квартирі.

Позивач зазначає, що відповідач є громадянкою Російської Федерації та там проживає, у зв`язку з чим у вказаній квартирі вона не мешкає, житловою площею не цікавиться, комунальних платежів не здійснює, жодних претензій з цього приводу не заявляє. Реєстрація відповідача в даній квартирі позбавляє позивача можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись майном для вільного використання та проживання в ньому, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, що й стало підставою для звернення позивачем до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ткачук І.В., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечили. Судові витрати просили залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надала.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не подала до суду відзив та позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до Свідоцтва на право власності на житло, виданого згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 25 березня 1999 року №339 (а.с. 7).

Актом ТОВ "ЖЕО" від 29.12.2020 р. №13067 встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_3 , також даним актом було встановлено, що на момент обстеження за вищевказаною адресою не проживала зареєстрована ОСОБА_3 (а.с. 11). Дана обставина про реєстрацію відповідача також відображена у копії особового рахунку ТОВ "ЖЕО" від 24.12.2020 р. №043107 (а.с. 10).

Відповідно до паспорта громадянина Російської Федерації виданого ОУФМС Росії по Ямало-Ненецькому Автономному округу в м. Новий Уренгой 13.09.2013 р. (74 13 836984), вказано що ОСОБА_3 зареєстрована з 20.05.1997 р. у АДРЕСА_3 (а.с. 8-9).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма закону щодо користування членом сім`ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР.

Разом з тим, положенням ч. 2 ст.405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом.

В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено відповідними доказами, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає без поважних причин понад п`ять років, у зв`язку з чим вона підлягає визнанню такою, що втратила право користування зазначеним житлом.

Враховуючи те, що факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік встановлено, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача як власника житла важливе юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 983, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 76-81, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: