Постанова

Іменем України

18 травня 2021 року

м. Київ

справа № 177/1638/17

провадження № 61-708св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Криворізького районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шманіна Катерина Юріївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі судді Малаховської І. Б., від 22 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду, у складі колегії суддів:

Демченко Е. Л.,Куценко Т. Р., Макарова М. О., від 24 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) та рішення головного державного виконавця Криворізького районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - державний виконавець) Шманіної К. Ю., в обґрунтування якої посилався на те, що 14 грудня 2019 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) від 05 грудня 2019 року з виконання виконавчого листа № 177/1638/17, виданого 18 листопада 2019 року.

Вважав, що вказана постанова складена з порушеннями, а відомості зазначені в ній не відповідають дійсності, а саме неправильно вказано найменування суду, який видав виконавчий документ, допущено помилку в написання прізвища боржника та зазначено про стягнення винагороди приватного виконавця, в той час як ВП перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби. Крім того, постанову про стягнення виконавчого збору він так і не отримав.

З урахуванням викладеного, посилаючись на те, що державним виконавцем не були здійсненні заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому Законом України № 1404-VIII від 02 червня

2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), порушено вимоги статті 19 Конституції України, принципи законності, диспозитивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, не були вчинені виконавчі дії неупереджене, ефективно, своєчасно та в повному обсязі, як це вимагає законодавство України, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати дії державного виконавця Шманіної К. Ю., які полягають у винесені постанови про відкриття ВП незаконними;

- визнати бездіяльність державного виконавця Шманіної К. Ю., яка полягає у ненаданні постанови про стягнення виконавчого збору боржнику незаконною;

- скасувати постанову державного виконавця Шманінної К. Ю.

від 05 грудня 2019 року про відкриття ВП про стягнення з

ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства (далі -

АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» коштів в сумі 20 585, 24 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем під час винесення постанови про відкриття ВП № 60790792 допущено описки, наявність яких не призводить до порушення прав чи свобод учасників такого ВП та які були виправлені відповідно до положень статті 74 Закону № 1404-VIII. Судом також було враховано, що постанова про відкриття виконавчого провадження формується автоматично Автоматизованою системою виконавчих проваджень (далі - АСВП).

Крім того, держаним виконавцем Шманіною К. Ю. постанови про стягнення виконавчого збору та про зміну (доповнення) реєстраційних даних направлялися на адресу боржника, натомість ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність рішення суду щодо стягнення з нього грошових коштів та постанови про відкриття виконавчого провадження з його виконання, не скористався своїми правами, передбаченими

частиною першою статті 19 Закону № 1404-VIII, та не вжив жодних дій, спрямованих на виконання вказаного судового рішення.

Кроткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що в ході виконання ВП № 60790792 державний виконавець Шманіна К. Ю. діяла у межах повноважень, передбачених Законом № 1404-VIII, а права та інтереси ОСОБА_1 , як боржника у такому ВП, не були порушені.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11 січня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, в якій просив оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог його скарги в повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 177/1638/17 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У квітні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій, які ухвалюючи оскаржені судові рішення допустили порушення норм права, а саме неповно з`ясували обставини справи та крім того, в текстах своїх рішень навели положення законодавчих актів в нечинних редакціях.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 листопада 2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист у справі № 177/1638/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Криворіжгаз», яке було перейменовано на

АТ «Оператор газорозподільної системи «Крииворіжгаз», заборгованості за необлікований природний газ у розмірі 18 985, 24 грн та судового збору в розмірі 1 600 грн.

27 листопада 2019 року представник стягувача Мартинова Н. Ю. звернулась до Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Криворізький РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області) із заявою про примусове виконання зазначеного виконавчого документа.

05 грудня 2019 року головним державним виконавцем Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шманіною К. Ю. винесено постанову про відкриття ВП № 60790792 з виконання виконавчого листа №177/1638/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»» коштів в розмірі 20 585, 24 грн.

Постановою головного державного виконавця Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шманіної К. Ю. від 05 грудня 2019 року внесено зміни (доповнення) в АСВП, а саме у ВП № 60790792 змінено найменування суб`єкта, що видав виконавчий документ з Криворізького районного суду на правильний Саксаганський районний суд.

Крім того, 24 лютого 2020 року головним державним виконавцем Криворізького РВ ДВС Південно-Східнного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шманіною К. В. було винесено постанову у ВП № 60790792 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою виправлено допущену описку в постанові про відкриття виконавчого провадження від 05 грудня 2019 рок в написанні прізвища боржника.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції, постановленої за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, після її перегляду в апеляційному порядку; є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом статті 447 ЦПК України та статті 74 Закону № 1404-VIII сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (статті 1, 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята статті 26 Закону № 1404-VIII).

Згідно частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова (абзац 3 частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Згідно пункту 4 розділу ІV «Внесення до АСВП відомостей щодо здійснення виконавчого провадження» Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05 серпня 2016 року, постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою АСВП. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в АСВП забороняється.

Встановивши, що допущені державним виконавцем описки в постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення прізвища боржника та суб`єкта, який видав виконавчий документ, були виправлені відповідно до положень статті 74 Закону № 1404-VIII, документи виконавчого провадження були надіслані боржнику ОСОБА_1 в порядку, визначеному статтею 28 Закону № 1404-VIII, а викладення окремих положень постанови про відкриття виконавчого провадження зумовлено особливістю формування документів АСВП, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій по суті вирішення скарги ОСОБА_1 .

Крім того, Верховний Суд враховує, що згідно відомостей АСВП, -

ВП № 60790792 про стягнення із ОСОБА_1 на користь

АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»» грошових коштів в розмірі 20 585, 24 грн завершено 19 січня 2021 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій окремі норми права навели, в редакціях, які втратили чинність не впливають на правильність вирішення судами справи по суті.

Так, зокрема положення частини п`ятої статті 124 Конституції України в редакції до набрання чинності Законом № 1401-VIII від 02 червня

2016 року, на які послався суд першої інстанції в своїй ухвалі, викладено в частині першій статті 1291 Конституції України у чинній редакції.

Суди попередніх інстанцій в оскаржених судових рішеннях, пославшись на пункт 3 частини четвертої статті 74 Закону № 1404-VIII, фактично навели положення абзацу 3 частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII, які і підлягали застосуванню.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, судом касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не встановлено підстав для скасування оскаржених судових рішень, які по суті вирішення скарги ОСОБА_1 ухвалені із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, при допущенні яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України оскаржені судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення залишити без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта