Справа № 752/2417/21
Провадження № 2/752/4841/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Петріченка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , за яким просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.01.2021р. і до повноліття дитини.

В обгрунтування позову зазначає, що шлюб з відповідачем розірвано згідно рішення суду, від шлюбу народилося двоє дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач зобов`язаний забезпечувати та утримувати неповнолітню дитину, яка живе з нею, відповідач є здоровим, працездатним.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.01.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні з викликом учасників справи, справу призначено до розгляду на 24.02.2021р.

У судове засідання 24.02.2021р. відповідач не з`явився. До суду повернулось поштове відправлення (ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками), адресоване відповідачу, з поміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Розгляд справи судом було відкладено на 10.03.2021р., з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи належим чином.

10.03.2021р. відповідач повторно не з`явився в судове засідання. Поштове відправлення з повісткою повернулось до суду з поміткою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою. Розгляд справи судом відкладено для направлення запитів у відповідні відділи органів реєстрації з метою уточнення зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача.

Розгляд справи відкладався 07.04.2021р. та 05.05.2021р., з огляду на неявку в судове засідання відповідача.

Згідно інформації, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, місце проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_1 (дані станом на 28.02.2015.).

Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.03.2021р. за №100/39-224 ОСОБА_2 знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 з 17.04.2019р.

З огляду на отриману інформацію, судом здійснено виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

12.05.2021р. відповідач в черговий раз не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.Причини неявки суду відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність суду не подавав, відзив на позовну заяву суду не надіслав.

Відповідно до частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

На підставі ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 10 грудня 1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції міста Києва внесено актовий запис №1575.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 03.10.2006р.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21.08.2019р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Спільна дитина проживає разом із позивачкою, відповідач проживає окремо, точне місце проживання позивачці невідомо.

Позивачка вказала, що відповідач у добровільному порядку не надає коштів на утримання їх спільного сина, а вона одна не може забезпечити належний рівень життя дитини.

Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частинами другою, третьою статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 77-80 ЦПК України про їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Обставини, які

за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

При цьому, згідно зі статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітнього сина ОСОБА_3 , враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність відомостей про наявність аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дитини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягненню дитиною повноліття.

Відповідач не довів належними засобами доказування неможливість сплачувати таку суму коштів на утримання дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України).

Позивачка просить присудити стягнення аліментів з 01.01.2021р.

Разом з тим, згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно відмітки суду позов ОСОБА_1 зареєстрований 21.01.2021р. Відомостей, що позов подано 01.01.2021р., в матеріалах справи немає.

Таким чином, аліменти слід призначити з 21 січня 2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 (чотири тисячі гривень 00 коп.) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.01.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) грн.

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

6 Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 21 травня 2021 року.

Суддя І.О. Ольшевська