Справа № 367/6346/17
Провадження №2/367/503/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Ободянській С.В.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про розірвання договору та відшкодування матеріальної, моральної шкоди

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про розірвання договору та відшкодування матеріальної, моральної шкоди. В позовній заяві зазначає, що 26.04.2011 року між ним і Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» укладено та нотаріально посвідчено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (далі - Попередній договір). За змістом укладеного між нами попереднього договору сторони зобов`язались у майбутньому, в обумовлений п. 6.1. цього Договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири (надалі - Основний договір) на умовах і в порядку, визначених цим договором, (п.1.1. Попереднього договору). Пунктом 6.1. Попереднього договору визначено, що сторони домовились про те, що термін укладання Основного договору є 31 грудня 2011 року, але у будь якому випадку не пізніше 60 (шістдесяти) робочих днів від дати прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкту продажу та отримання Продавцем правовстановлюючих документів на Об`єкт продажу. Однак, п. 8.6. Попереднього договору визначено, що: «Цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до виконання Сторонами усіх своїх зобов`язань за цим Договором».

Згідно п. 4.1.2. Попереднього договору ним була сплачена ціна об`єкту продажу, що вказана в п. 2.1. Попереднього договору, на умовах і в термін, встановлений Попереднім договором та сплачено відповідачу забезпечувальний внесок на умовах п.2.2. Попереднього Договору, а саме у розмірі 396 910,00грн. Однак зобов`язання не було виконано належним чином зі сторони відповідача.

Згідно п. 5.3. Попереднього договору, у випадку невиконання цього договору Продавцем, він зобов`язується повернути Продавцю цротягом 30 (тридцяти) днів з дати, встановленої п 6.1. цього договору суму коштів, що була сплачена покупцем на виконання п 2.2. цього Договору. При цьому йому як покупцю не було повідомлено та надано інформації щодо вводу Об`єкту в експлуатацію та не повідомлено про неможливість укладення Основного договору. Така неможливість була вказана лише у відповіді на запит адвоката у листі від 22 травня 2017 року №22/1.

Вкотре, звертаючись до посадових осіб ТОВ «Аверс-Сіті» щодо укладення основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , ним з`ясовано, що на даний час проводяться виконавчі дії органами державної виконавчої служби м. Києва, а саме: старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. 16 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження №50162314. Виконавче провадження відкрито з підстав примусового виконання виконавчого листа №367/7827/14-ц виданого 22 січня 2016 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_2 15583877,82 гривень боргу та 3654,00 гривень - витрат по сплаті судового збору. На виконання вищенаведеного виконавчого документа у виконавчому провадженні №50162314 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, 03 березня 2016 року арештовано нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Після отримання відповіді, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання виконавчих дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України незаконними та неправомірними 15.09.2017 року було відмовлено в задоволенні позову.

Згідно рішення Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області 22.09.2011 року за №270, відповідачу було надано право на отримання від КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» свідоцтва про право власності на об`єкт, якому цим же рішенням було присвоєно адресу: АДРЕСА_3 . З огляду на вищезазначене, вважає, що не можливо було передбачити неможливість укладення Основного договору із-за господарської діяльності відповідача, що призвела до накладення арештів на все майно відповідача. Тому вважаю, що Попередній договір може бути розірваний з підстав, встановлених ст. 651 ЦК України.

Відповідач тривалий час користувався коштами, що були сплачені на виконання умов Попереднього договору, та, не зважаючи на систематичні спроби у досудовому порядку вирішити питання пов`язані з невиконанням відповідачем умов чинного законодавства та договору, ігнорував такі спроби, що свідчить про його недобросовісність та завдання такими діями матеріальної шкоди.

Оскільки, ним як позивачем в спірних правовідносинах обов`язки добросовісно виконувались, на відміну від відповідача, то дії відповідача свідчать про те, що фактично його було позбавлено права на отримання квартири 49,00 загальної площі та 20,40 житлової площі за 417 800 (чотириста сімнадцять тисяч вісімсот) гривень, 24 копійки, згідно п. 2.1. Попереднього договору, відповідач цим самим завдав шкоду в розмірі 158 600 (сто п`ятдесят вісім тисяч шістсот) гривень, 00 копійок, що становить різницю між вартістю квартири, в будинку, що зданий в експлуатацію, в цьому районі та квартири, профінансованої на стадії будівництва. Розрахунок суми взято: сума вартості квартири на сьогодні у розмірі 576 400 (п`ятсот сімдесят шість тисяч чотириста) гривень, 00 копійок, що підтверджується Довідкою/висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертний знавець» від 20.09.2017 року за мінусом суми вартості квартири на стадії будівництва у розмірі 417800 (чотириста сімнадцять тисяч вісімсот) гривень, 24 копійки, вказаної в Попередньому договорі.

Крім того, розірванням Попереднього договору та невиконання його умов відповідачем, нанесено моральну шкоду, фактичний розмір якої визначає за загально відомою методикою проф. Ерделевського О.М , яка рішенням про державну реєстрацію від 03.03.2010року включена до Реєстру за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань», враховуючи характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності не отриманих благ, керуючись принципом розумності та справедливості. Просить розірвати Попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 квітня 2011 року, що укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», , на користь ОСОБА_1 суму забезпечувального внеску у розмірі 396 910 (триста дев`яносто шість тисяч дев`ятсот десять) гривень 00 копійок; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», , на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 158 600 (сто п`ятдесят вісім тисяч шістсот) гривень, 00 копійок; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», , на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 51840 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот сорок) гривень, 00 копійок; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», на його судові витрати.

Позивачем до суду було подано заяву про збільшення позовних вимог. В якій зазначено, що оскільки позивач не маючи іншого власного житла та, відповідно, користування його грошовими коштами відповідачем позбавило його права купити інше житло та своєчасно отримати квартиру за Попереднім договором, він вимушений орендувати житло в м. Києві.

Відповідно, діями відповідача було нанесено збитки, які виразилися, в тому числі, в сплаті орендної плати за однокімнатну квартиру в АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідними договорами оренди (копії договорів оренди додаються). Згідно договору оренди житлового приміщення від 01.11.2011 року. Позивач сплачував щомісяця 4000 (чотири) тисячі гривень 00 копійок. Згідно Попереднього договору, а саме п. 6.1.: «Сторони домовились про те, що термін укладення Основного договору є 31 грудня 2011 року, але в будь-якому випадку не пізніше 60 (шістдесяти) робочих днів від дати прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об`єкту продажу та отримання Продавцем правовстановлюючих документів на Об`єкт продажу». До сьогодні Продавець/відповідач не повідомив про отримання правовстановлюючих документів. Тому, тягар вимушеної сплати позивачем за орендоване майно лягає на відповідача.

Так, згідно з Договором оренди житлового приміщення від 01.11.2011 року, за період до 01.11.2013 року ним була сплачена сума у розмірі 4000 гривень X 24 місяці = 96 000 -8000 (сума грошових коштів до 31.12.2011 року) - 88 000 ,00(вісімдесят вісім тисяч) гривень.

Згідно з Договором оренди приміщення від 01.11.2013 року (щомісячна плата становила 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок), за період до 01.11.2015 року ним була сплачена сума 4500 гривень X 24 місяці = 108 000,00 (сто вісім тисяч) гривень .

Згідно з Договором оренди квартири (житлового приміщення) б/н від 01.11.2015 року (щомісячна плата становила 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок), за період до 01.11.2016 року ним була сплачена сума 6000 гривень X 12 місяці = 72 000,00 (сімдесят дві тисячі).

Згідно з Договором оренди від 01.11.2016 року (щомісячна плата становила 6000,00 (шість тисяч) гривень, за період до 01.11.2017 року Позивачем була сплачена сума 6000 гривень X 12 місяці = 72 000,00 (сімдесят дві тисячі) гривень.

Тобто, за весь період оренди квартири було сплачено орендної плати; 88 000 + 108 000 + 72 000 + 72000 = 340 000 (триста сорок тисяч) 00 копійок.

Крім того, доплачена сума судового збору до максимальної суми у розмірі: 1926,50 (одна тисяча дев`ятсот двадцять шість) гривень. Тому просить збільшити позовні вимоги та розірвати Попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 квітня 2011 року, що укладено між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», , на користь ОСОБА_1 суму забезпечувального внеску у розмірі 396910 (триста дев`яносто шість тисяч дев`ятсот десять) гривень 00 копійок; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», , на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 498 600 (чотириста дев`яносто вісім тисяч шістсот) гривень, 00 копійок з яких: 340 000,00грн - суму вимушеної оренди житлового приміщення, 158 600,00грн - різницю між забезпечувальним внеском; і вартістю квартири момент пред`явлення позову стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», код ЄДРПОУ / 33939099, на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 51840 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот сорок) гривень, 00 копійок та стягнути з відповідача судові витрати на його користь.

Відповідачем до суду подано заперечення по позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання договору та відшкодування матеріальної, моральної шкоди просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В запереченнях вказано, що згідно п. 6.1 Попереднього договору встановлений строк (термін) виконання, а саме 31 грудня 2011 року, тому вважає, що позивачем не правильно застосовано поняття «дати виконання зобов`язання» та «строку дії договору». Моментом закінчення виконання зобов`язання є конкретна дата 31 грудня 2011 року, а тому позивач вправі був пред`явити свої вимоги, пов`язанні з порушенням зобов`язання, протягом строку позовної давності, тобто до 31 грудня 2014 року, а звернувся з позовною заявою 22 вересня 2017 року з пропуском строку позовної давності та є підставою для застосовування ч. 4 ст. 267 ЦК України. Позивачу було відомо про введення в експлуатацію, Об`єкта нерухомості, оскільки він неодноразово звертався до товариства, про це й сам стверджує. 21.08.201 7 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії до Окружного адміністративного суду м. Києва, даний позов ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.10.2017 року залишено без розгляду у зв`язку з неприбуттям позивача в судові засідання. ОСОБА_1 просить суд стягнути упущену вигоду, однак його твердження ґрунтуються на абстрактних твердженнях, які не можуть бути враховані судом 1-ої інстанції, жодних доказів в підтвердження не подано.

Щодо стягнення моральної шкоди просить відмовити , оскільки на обґрунтування свої позовних вимог, не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав, які випливають зі змісту ст. 23 ЦК України.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Судом встановлено, що 26 квітня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті" та ОСОБА_1 був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С., зареєстровано в реєстрі за № 1111, відповідно до п. 1.1 якого сторони зобов`язуються в майбутньому, в обумовлений п. 6.1 цього договору строк укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири на умовах і в порядку, визначених цим договором. Нерухомим майном є однокімнатна квартира під будівельним АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2.1 цього договору продавець зобов`язується в подальшому передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність зазначений об`єкт продажу за ціною, що становить 417 800,24 гривень, в тому числі ПДВ - 20% - 69 633,37 гривень. Відповідно до п. 2.2 договору в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі об`єкту продажу та своєї платоспроможності покупець повинен сплатити продавцю забезпечувальний внесок у сумі 396 910,00 гривень, в т.ч. ПДВ 20 % - 66 151,70 гривень за реквізитами зазначеними в п. 9 даного договору. Залишок вартості об`єкту продажу у сумі 20 890,24 гривень сплачується покупцем протягом 2 банківських днів з дати підписання сторонами Основного договору.

Згідно копії квитанції № 3010015 від 27.04.2011 року в якості забезпечувального внеску за квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 було сплачено відповідачу на виконання умов попереднього договору 396 910,00грн.

Відповідно до п. 6.1 зазначеного попереднього договору сторони домовились про те, що термін укладання основного договору є 31 грудня 2011 року, але у будь-якому випадку не пізніше 60 робочих днів від дати прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту продажу та отримання продавцем правовстановлюючих документів на об`єкт продажу. В цей термін сторони зобов`язуються укласти у порядку, встановленому чинним законодавством України Основний договір купівлі-продажу об`єкту продажу, за яким продавець передасть у власність покупця об`єкт продажу шляхом підписання договору купівлі-продажу об`єкту продажу за узгодженою сторонами вартістю (ціною), визначеною у пункті 2.1 цього попереднього договору.

В судовому засіданні також встановлено, що будинок, в якому знаходиться Об`єкт продажу - однокімнатна квартира під будівельним АДРЕСА_1 16.11.2011 року в експлуатацію зданий, що вбачається із сертифікату відповідності КС № 6, що визнається і представником відповідача .

Згідно постанови ВП № 50162314 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03.03.2016 року на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі на спірне майно, що належить боржнику ТОВ «Аверс-Сіті» накладено арешт.

Судом встановлено, що всупереч умовам попереднього договору Основний договір купівлі-продажу спірної квартири між сторонам згідно умов Попереднього договору укладений не був, що визнається представником відповідача і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст. 611 ЦК України, до яких, зокрема, відносяться розірвання договору, відшкодування збитків, стягнення неустойки.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зазначено, що вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, необхідно встановити як наявність істотного порушення договору, так і наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримувати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні Верховного Суду України № 6-158цс12 від 20.02.2013р зазначено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Разом з тим згідно із ч. 4, 5 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що виконане за договором до його зміни чи розірвання поверненню не підлягає, якщо інше не встановлено договором або законом.»

Відповідно до правових позицій,викладених у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р по справі № 6-75 цс13 « Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.»

Порушення відповідачем умов Попереднього договору від 26.04.2011 року, а саме не укладання Основного договору у терміни та на умовах встановлених цим договором є істотним порушенням даного договору. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором від 26.04.2011 позивач втратив можливість отримати у майбутньому право власності на цей об`єкт.

У даному випадку суд вважає наявне істотне порушення договору від 26.04.2011, укладеного між сторонами, оскільки таке порушення призвело до неможливості досягнути ті цілі, задля досягнення яких укладався цей договір.

Тому суд задовольняє вимоги позивача в частині розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26 квітня 2011 року, укладений 26.04.2011 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті».

У відповідності до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

У відповідності до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Так, позивач, сплативши у повному обсязі визначений у Попередньому договорі забезпечувальний внесок в розмірі 396 910,00грн, у дійсності не отримав те, на що розраховував при укладенні договору, а саме - право на отримання права власності на об`єкт нерухомості. У зв`язку з чим суд вважає,позивачу було спричинено збитки, які підлягають до відшкодування.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позивачу було заподіяно збитків на 396 910,00грн, які підлягають стягненню із відповідача.

Щодо вимоги стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4908 600,00грн., з 340 000,00грн - сума вимушеної оренди житлового приміщення, 158 600,00грн. - різниця між забезпечувальним внеском і вартістю квартири на момент пред`явлення позову, то в цій частині суд прийшов до висновку, що вимоги не підлягають задоволенню.

Як зазначав Верховний Суд України у своїй постанові від 22.01.2013 по справі №3-72гс12, за змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, вини збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Загальне поняття «збитки» складається із двох складових. По-перше, це так звана «реальна шкода», під якою розуміється дві групи витрат:

1) витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. Це може вартість знищеної речі, інші реальні втрати, які зазнала особа у зв`язку із знищенням речі (наприклад, вартість втраченого ремонту внаслідок знищення шарового крану стояку водопостачання в квартирі та затоплення квартири) тощо;

2) витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тут мається до уваги перш за все вартість ремонту речі, причому як такого, який особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами, так і такого, який особа ще має зробити. В останньому випадку його вартість має підтверджуватися відповідними розрахунками, кошторисами тощо. Також під дане визначення підпадають ті грошові штрафні санкції, які потерпілий сплатив або має сплатити у зв`язку із невиконання ним зобов`язання перед третьою особою, якщо таке невиконання є наслідком порушення його цивільного права.

Крім того, поняття «збитки» включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права (наприклад, особа домовилася про надання грошей в позику під проценти, але не надала гроші в позику, оскільки боржник з нею не розрахувався. Саме сума запланованих, але недотриманих процентів в даному випадку буде складати упущену вигоду).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надав суду докази того, що між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» існували договірні зобов`язання щодо забезпечення позивача житлом згідно договору оренди на час будівництва, не подано беззаперечні підтвердження-докази позивачем і щодо вимоги стягнення на його користь з відповідача збитків у розмірі 158 600,00грн, про те, що саме ця сума буде складати упущену вигоду у разі розірвання попереднього договору від 26.04.2011 року, то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для ствердження про наявність упущеної вигоди, а тому відмовляє в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Суд вважає дану заяву такою, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки».

Відповідно до ст. 261 ч 1 ЦК України «Перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу,яка її порушила».

У судовому засіданні було встановлено, що після звернення адвоката Будник К.С. - представника позивача в квітні 2017 року до відповідача із заявою щодо надання інформації по спірному житлу, було повідомлено, що ТОВ «Аверс-Сіті» не ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , а не має змоги, у зв`язку із накладеним арештом на все майно ТОВ «Аверс-Сіті». Суд вважає що саме з 22.05.2017р для позивача почався перебіг строку позовної давності. Позов до суду позивач подав 22.09.2017 року, при цьому не пропустивши строк, передбачений ст. 257 ЦК України.

Заявляючи зазначені позовні вимоги позивач зазначив, що у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за попереднім договором купівлі-продажу призводить до душевних страждань та нервових переживань, істотності не отриманих благ. Враховуючи зухвалість поведінки відповідача, позивач оцінив розмір моральної шкоди в 51 840,00 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виключення, що не потребують доведення вини, визначені у ч. 2 вказаної норми.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно-правової відповідальності.

Зокрема, умовами укладеного між сторонами договору не передбачене відшкодування моральної шкоди, а ст. 536 ЦК України визначає порядок відшкодування збитків, завданих порушенням.

У зв`язку з зазначеним, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт завдання позивачу моральної шкоди, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, та зокрема, суд не вбачає підстав для застосування до даних правовідносин положень ст. 23 ЦК України, а відтак суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 6 073,50грн.

На підставі ст. 526, 610, 611, 651, 652, 653 ЦК України, керуючись ст. 4, 13, 76-81, 89, 200, 206, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про розірвання договору та відшкодування матеріальної, моральної шкоди - задовольнити частково.

Розірвати Попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 26.04.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» .

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-СІТІ» () на користь ОСОБА_1 суму забезпечувального внеску у розмірі 396 910,00 (триста дев`яносто шість тисяч дев`ятсот десять гривень нуль копійок).

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕРС-СІТІ» () на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6073,50грн. (шість сімдесят три гривні п`ятдесят копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза