ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4350/21
провадження № 6/753/339/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича про примусовий привід та розшук боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

25.02.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Пишний Артем Володимирович (далі - приватний виконавець Пишний А.В.) звернувся до суду з поданням про примусовий привід та розшук боржника ОСОБА_1 (далі - боржник ОСОБА_1 ).

На обґрунтування подання зазначив, що на виконанні у нього знаходиться виконавче провадження № 62926063 з примусового виконання виконавчого листа № 753/1255/15 від 26.09.2018, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2 848 261,03 грн. 01.09.2020 було винесено постанову про відкриття даного виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам до відома та виконання, проте направлене боржнику поштове відправлення повернулося без вручення у зв`язку з закінченням строку зберігання. Перевіркою майнового стану боржника встановлено, що у боржника є відкриті рахунки в АТ «Альфа Банк», в інших банках рахунків у нього немає, доходів він не отримує, не володіє транспортними засобами, нерухомим майном, акціями, об`єктами промислової власності тощо, інформація про перетин ним кордону відсутня. Квартира, зазначена у виконавчому листі як адреса місця проживання боржника, йому не належить. На неодноразові виклики приватного виконавця боржник жодного разу не з`явився.

Дослідивши подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (пункт 9 частини 3 статті 129 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (статті 18 ЦПК України).

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону № 1404-VIII).

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; звертатися до суду щодо застосування до боржника приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від боржників надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (частина 3 статті 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 14 частини 3 цієї норми виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не з`явиться за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

За своєю правовою природою привід є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставленні особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Частиною 1 статті 36 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Статтею 438 ЦПК України встановлено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Судом установлено, що на виконанні у приватного виконавця Пишного А.В знаходиться виконавче провадження № 62926063 з примусового виконання виконавчого листа № 753/1255/15 від 26.09.2018, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2 848 261,03 грн.

Подання про примусовий привід боржника обґрунтоване тим, що боржник не з`являється за викликами виконавця, проте дослідженням доданих до подання копій матеріалів виконавчого провадження встановлено відсутність доказів, які б підтверджували отримання боржником викликів про явку до приватного виконавця чи відмову від їх отримання і навіть факт направлення таких викликів.

Що стосується вимог про розшук боржника, то подання приватного виконавця не містить жодного обґрунтування необхідності вжиття такого заходу забезпечення виконавчого провадження та не надані докази, які б свідчили про здійснення виконавцем виходу за зазначеною у виконавчому листі адресою та здійснення запитів до реєстру територіальної громади м. Києва з метою встановлення зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_1 .

Більше того зі змісту подання вбачається, що у боржника є відкриті рахунки в АТ «Альфа Банк», однак жодних доказів недостатності виявлених коштів для задоволення вимог стягувача суду не надано.

Зважаючи на викладене, суд знайшов недостатніми та необґрунтованими доводи подання про наявність підстав для примусового приводу боржника ОСОБА_1 та оголошення його розшуку.

На підставі викладеного, керуючись статтею 438 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича про примусовий привід та розшук боржника ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: