Ухвала

11 січня 2021 року

м. Київ

справа № 331/2827/19

провадження № 61-18529ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією.

Позов обґрунтовано тим, що заявник є споживачем послуг, які надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» за адресою: АДРЕСА_1 .

17 квітня 2019 року у його приміщенні представниками Акціонерного товариства «Запоріжгаз» демонтовано прилад обліку природного газу PG4 МКМ № 0531808, складено акт про порушення №1928 від 17 квітня 2019 року та протокол №1928 направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу.

22 квітня 2019 року комісією Акціонерного товариства «Запоріжгаз» було проведено експертизу приладу обліку природного газу PG4 МКМ № 0531808, проте до складу комісії не призначались представники оператора ГРМ з числа юристів, під час обстеження не перевірялись та до протоколу не занесені відомості про відповідність маркування засобу вимірювальної техніки нормативно-технічній документації програмного забезпечення та контрольної суми паспорту на лічильник газу. Крім того, не перевірялось втручання у роботу засобу вимірювальної техніки за наявними актами перевірок та/або відомостям про повірку та ремонт лічильника газу.

ОСОБА_1 просив визнати недійсним акт про порушення №1928 від 17 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 , складений Акціонерним товариством «Запоріжгаз»; визнати недійсним рішення комісії Акціонерного товариства «Запоріжгаз» від 03 травня 2019 року; визнати недійсним акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, складений фахівцем з балансування Акціонерного товариства «Запоріжгаз» ОСОБА_2 на суму 65 031,26 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним рішення комісії акціонерного товариства «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, оформлене протоколом від 03 травня 2019 № 880.

Вирішено питання щодо судового збору.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 липня 2020 року змінено, виключивши з мотивувальної частини рішення суду висновок суду першої інстанції про недотримання кворуму комісії.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У грудні 2020 року Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у цій справі є вимога немайнового характеру про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову та складність зазначеної справи, а також враховано, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людиниу справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 липня 2020 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 липня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання недійсним рішення комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець