30.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/3074/21
Номер провадження 2-з/205/184/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

30 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, стягнення частини доходу від здачі квартири в оренду,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, стягнення частини доходу від здачі квартири в оренду.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

29 квітня 2021 року на адресу суду від представника позивача адвоката Скачкова Р.В. надійшла заява, якою ухвала судді виконана.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільні справі.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 надала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно відповідача, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину якої визнано за ОСОБА_1 та право власності на 1/2 частини визнано за ОСОБА_2 відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017 року.

Підставами забезпечення позову позивачем зазначено те, що є ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки сума позовних вимог протягом розгляду позовної заяви суттєво зміниться; вимоги про накладення арешту є спів мірними до суми стягнення коштів із відповідач, яка складає 624 235,50 грн. та 18 000,00 грн. моральної шкоди, а вартість вказаного спірного майна складає приблизно 436 000,00 грн.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та матеріалами цивільної справи, суддя приходить до такого.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-151 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При розгляді заяви про забезпечення позову суддя встановив, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину якої визнано за ОСОБА_1 та право власності на 1/2 частини визнано за ОСОБА_2 відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017 року.

Однак, суддя вважає, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та доводи позивача не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено, що існує реальна загроза утруднення чи неможливості виконання рішення суду у подальшому, суддя дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, стягнення частини доходу від здачі квартири в оренду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.Г.Остапенко

.