ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/108/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, про визнання договору довічного утримання недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про скасування ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року про забезпечення позову.

В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2020 року було застосовано зустрічне забезпечення та зобов`язано ОСОБА_2 сплатити на депозитний рахунок сулу протягом десяти днів з дня винесення ухвали суду 313 963,50 грн. та зобов`язано позивача надати документи на підтвердження виконання ухвали суду.

Оскільки позивачем не виконано ухвалу суду щодо зустрічного забезпечення та не надано до суду підтверджень, у відповідності до вимог ч. 10 ст. 154 ЦПК України ухвала суду від 07 листопада 2019 року підлягає скасуванню.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду про зустрічне забезпечення, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, оскарження позивачем ухвали про зустрічне забезпечення не звільняє його від обов`язку виконання її вимог, просила скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову про скасування ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 копія ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2020 року про зустрічне забезпечення була отримана 31 серпня 2020 року, на час вирішення питання зазначена ухвала суду оскаржується в апеляційному порядку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Матеріалами справи підтверджено, що в листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1

20 листопада 2019 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., про визнання договору довічного утримання від 5 серпня 2019 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за №6809, посвідченого приватним нотаріусом запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. недійсним, застосування реституції.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2020 року відкрито провадження у справі.

В червні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 протягом п`яти днів з дня постановлення ухвали внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 313 963,50 грн., посилаючись на те, що заповіт, на який посилався позивач, як на підставу своїх вимог, був скасований за заявою заповідача 05 серпня 2019 року, внаслідок накладення арешту він не має можливості розпорядитись своїм майном та за рахунок продажу частини квартири сплатити боргові зобов`язання, що виникли внаслідок виконання ним умов договору довічного утримання та термін виконання яких спливає в липні 2020 року, також він змушений як власник нести витрати по утриманню квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2020 року клопотання задоволено. Застосовано зустрічне забезпечення позову. Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити на депозитний рахунок суду протягом десяти днів з дня винесення ухвали 313 963,50 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, в вересні 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2020 року про зустрічне забезпечення скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, про визнання договору довічного утримання недійсним відмовити.

Забезпечення позову, в тому числі і зустрічне забезпечення регулюється розділом 1 главою 10 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1-7ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на час звернення ОСОБА_1 із вищезазначеним клопотанням ОСОБА_2 вже подав апеляційну скаргу на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2020 року про застосування зустрічного забезпечення, яку ним було отримано лише 31 серпня 2020 року, тобто ОСОБА_2 були здійснені дії, спрямовані на висловлення незгоди з ухвалою суду та використання права на апеляційне оскарження.

Отже, за наявності апеляційної скарги на ухвалу суду про зустрічне забезпечення, суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування ч.10 ст.154 ЦПК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що подача апеляційної скарги на ухвалу суду про застосування зустрічного забезпечення, перешкоджає розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову з підстав невиконання ОСОБА_2 ухвали про зустрічне забезпечення, оскільки він її оскаржує.

Окрім того, колегія звертає увагу на те, що постановою Запорізького апеляційного суду від 04 грудня 2020 року ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2020 року про зустрічне забезпечення скасована, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення відмовлено.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що оскарження позивачем ухвали про зустрічне забезпечення не звільняє його від обов`язку виконання її вимог, не спростовує висновків суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 січня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова