Справа № 209/860/21
Провадження № 2/209/729/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Шаповал А.В.,

розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача.

В березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування частки квартири від 01 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Савченко К.Є.; свідоцтва про право власності, виданого 18.01.2007 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Сторонами вищевказаного договору дарування частки квартири були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після укладання договору дарування частки квартири, відповідач, ОСОБА_2 , не знявся з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 . На протязі 7 (семи) років, відповідач, ОСОБА_2 , мешкає в м. Севастополь, там він працює та має родину. Намірів повертатися у м. Кам`янське у нього немає. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням знятись з реєстраційного обліку у належній йому квартирі, але через велику навантаженість на роботі, ОСОБА_2 не має змоги приїхати у м. Кам`янське та знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку. На даний час він має намір продати належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , але реєстрація брата у квартирі за умови, що він в ній не мешкає вже понад 7 років і виїхав на інше постійне місце мешкання, перешкоджає реалізації його житловий прав як власника квартири. Відповідач ОСОБА_2 не є власником квартири, не проживає у спірному приміщенні більше року і тому втратив право користування цим житлом згідно з ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні житловою квартирою АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування названим житловим приміщенням. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір у сумі 908,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився на електронну адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що наслідки визнання позову йому зрозумілі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору дарування частки квартири від 01 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Савченко К.Є., копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 18.01.2007 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська (а.с.5, 6, 7, 8).

Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХІ» № 001079455 від 18.03.2021 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно Акту № 65 про не проживання КП КМР «Добробут» від 09.03.2021 року, за адресою: АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно не проживає з 2017 року та по теперішній час, про що підтверджують сусіди (а.с.12).

Згідно змісту позову, угоди між позивачем і відповідачем про безоплатне чи платне користування жилим приміщенням нема. Реєстрація відповідача порушує право позивача, як власника квартири, розпорядитися належним йому майном.

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що відсутність відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, відсутні будь-які угоди про порядок користування цим приміщенням відповідачем, тому перебування його на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню ним у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним.

Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку та виключення відомостей із особового рахунку на зазначену квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити учасникам справи, що згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 р. під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Дата складення повного тексту судового рішення 17.05.2021 року.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Т.О. Решетник