ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 січня 2021 року

м. Харків

справа № 640/19631/18

провадження № 22ц/818/270/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

імена (найменування) сторін:

заявник (боржник) ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, ОСОБА_2 (стягувач),

розглянув у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року в складі судді Чередник В.Є.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. від 31 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59252024 з примусового виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року № 640/19631/18, якою було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , в межах суми заявлених позовних вимог 27 930 020,00 грн, та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та приміщення площею 58,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року була змінена постановою Харківського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, вид забезпечення позову змінено на заборону відчуження вказаного нерухомого майна.

В жовтні 2019 року він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. з заявою, в якій просив зняти арешт з нерухомого майна.

Листом від 05 листопада 2019 року № 6662 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. повідомив його, що підстави, передбачені частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. неправомірними та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 та приміщення площею 58,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

07 травня 2020 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 подав відзив, в якому просив залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що підстави для зняття арешту з нерухомого майна, передбачені частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна. ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. з заявою про заміну заходу забезпечення позову з урахуванням постанови Харківського апеляційного суду від 24 липня 2019 року.

06 червня 2020 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вид забезпечення позову був змінений постановою суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. зобов`язаний зняти арешт з майна боржника після отримання від ОСОБА_1 оригіналу постанови Харківського апеляційного суду від 24 липня 2019 року.

Заінтересовані особи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 31 травня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. було відкрито виконавче провадження № 59252024 з виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , в межах суми заявлених позовних вимог 27 930 020,00 грн, а саме - на квартиру АДРЕСА_1 та приміщення площею 58,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 7-8).

31 травня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та приміщення площею 58,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 10-11).

Постановою Харківського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, вид забезпечення позову змінено на заборону відчуження вказаного нерухомого майна (справа № 640/19631/18-ц).

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. з заявою, в якій просив зняти арешт з нерухомого майна.

Листом від 05 листопада 2019 року № 6662 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. повідомив заявнику, що підстави, передбачені частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами другою та п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, частиною другою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок дій виконавця у випадку накладення арешту на майно.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Встановивши, що арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме - на квартиру АДРЕСА_1 та приміщення площею 58,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 був накладений на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. від 31 травня 2019 року ВП № 59252024, яка боржником не оскаржена, та врахувавши, що постановою Харківського апеляційного суду від 24 липня 2019 року лише змінено вид забезпечення позову на заборону відчуження нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 у даній справі.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повен судове рішення складено 15 січня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина