Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1576/20
Провадження № 2/674/187/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючий - суддя Сосна О. М., за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.08.2020 на підставі усної домовленості відповідач взяв у ОСОБА_1 автомобіль (вантажний фургон) з метою перевезення вантажу. 14.08.2020 о 18 год 45 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 на 245 км+743 м автодороги М-5 «Київ-Одеса» не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме з його напівпричепом KRONE SD 27EL, д.н.з. НОМЕР_3 .

В результаті вищевказаної ДТП, автомобіль «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача отримав значні пошкодження передньої частини кузова. Після встановлення дійсної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, який було пошкоджено з вини відповідача, позивач неодноразово в усній формі звертався до нього з проханням відшкодувати завдані збитки, однак останній їх ігнорує, а тому звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Антал В.І. в судовому засіданні позов не визнали. У відзиві зазначили, що під час телефонної розмови з ОСОБА_1 останній запропонував виїхати разом із ОСОБА_4 в м. Одесу, пообіцяв оформити трудові відносини та відробіткову форму оплати праці. 13.08.2020 ОСОБА_4 , керуючи зазначеним вище автомобілем, підібрав його, в с. Солобківці ОСОБА_2 пересів за кермо автомобіля і вони поїхали в м. Одеса. 14.08.2020 ОСОБА_2 керував автомобілем, допомагав ОСОБА_4 з вивантаженням продукції, передачею продукції та отримання коштів, належних позивачу, займався ОСОБА_4 , вони розвезли вантаж (ковбасні та м`ясні вироби) по торгових точках м. Одеси.

Після вивантаження в цей же день, за вказівкою ОСОБА_1 , вони завантажили в м. Одеса близько двох тон майонезу, який необхідно було доставити в м. Чернівці. При цьому позивач ОСОБА_1 також сказав по телефону, що потрібно по дорозі заїхати в м. Вінницю і довантажити ще деяку продукцію. Також зазначив, що доїхати до м. Вінниця не вдалося, оскільки по дорозі на 245 км +743 м автодороги «Київ-Одеса» потрапили в ДТП, в результаті чого автомобіль «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження, які унеможливили подальший рух вказаним автомобілем. 15.08.2020 приїхав ОСОБА_1 , перезавантажив продукцію, після чого ОСОБА_2 за кермом пошкодженого автомобіля за допомогою попутного транспорту позивача доставили пошкоджений транспортний засіб до м. Умань, а звідти за допомогою автомобіля ЗІЛ 130 з с. Голозубинці, Дунаєвецького району прихали в м. Дунаївці 16.08.2020. Після приїзду в м. Дунаївці, виявилося, що ОСОБА_1 не оформив із ОСОБА_2 трудових відносин, відмовився їх оформляти та виплачувати зароблені кошти, а також почав вимагати повне відшкодування відновлювального ремонту автомобіля.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що є фізичною особою-підприємцем, займається перевозкою товару в м. Одеса, офіційно оформлених працівників не має. Йому самому тяжко їздити, тому потрібна людина, щоб їздити в рейс. ОСОБА_2 він знає давно, той прийняв пропозицію поїхати в м. Одесу на взаємовигідних умовах: ОСОБА_2 в якості водія на автомобілі та з дозволу ОСОБА_1 у своїх справах (в нього також інтереси торгівлі) і заодно розвезе з ОСОБА_4 товар позивача. В м. Одеса вони розвезли товар позивача (ковбасні вироби) в торговельні мережі, а назад взяли інший вантаж - майонез. Це була усна домовленість, про кошти чи оплату не домовлялись. Після вказаного у позові ДТП ремонт автомобіля здійснював ОСОБА_5 , який оформив та видав йому документи про вартість ремонту.

У судовому засіданні за згодою був допитаний як свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що 13.08.2020 до нього подзвонив ОСОБА_4 та сказав, що ОСОБА_1 потрібен водій. На пропозицію погодився, оскільки потрібні були кошти. ОСОБА_1 запропонував 1200 грн. за рейс та після приїзду повинен був взяти його на роботу. Цього ж дня він з ОСОБА_4 , виїхали з товаром ОСОБА_1 в м. Одеса, де наступного дня його розвезли по торговим точкам та назад завантажили інший товар. Потрапили в ДТП та після цього позивач з ним не розрахувався, трудових відносин не оформив.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що неофіційно працює в ОСОБА_1 в якості експедитора-вантажника з 2013 року, розвозить товар, бере гроші, передає ОСОБА_1 , їздить в рейс кожен тиждень, за що позивач платить йому за кожну поїздку. Йому платить 1200 грн. за поїздку, водію - 2000 грн. за поїздку. 13.08.2020 шофер попросився бути вдома, позивач сказав подзвонити ОСОБА_2 і запропонувати поїхати в м. Одесу в якості водія, що було зроблено і відповідач на це погодився. Вказує, що ОСОБА_2 повинен був поїхати в м. Одесу водієм, розвести товар і повернутися назад, що й було зроблено. За дану роботу ОСОБА_1 мав заплатити останньому за рейс гроші, про суму він не домовлявся, але чув від ОСОБА_2 , що 1300 грн. за поїздку. Також свідок підтвердив обставини вчиненого ДТП.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що здійснював ремонт транспортного засобу автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 , з ремонтом допомагав ОСОБА_6 , проте в документах не вказував про це. На момент виконання відновлювальних ремонтних робіт не було в наявності всіх необхідних запчастин. Зазначає, що частину запчастин купував та привозив ОСОБА_1 , іншу частину замовляв він сам, ремонт тривав більше півроку, коли поступали запчастини. Документи на підтвердження закупки запчастин відсутні, частину запчастин купляли бувші у використанні, ціни як на базарі та окремі ще у доларах. ОСОБА_1 розрахувався з ним готівкою, платіжних документів не видавав, надав акт виконаних робіт і рахунки.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що являється фізичною особою-підприємцем, займається ремонтом транспортних засобів. Пояснив, що допомагав ОСОБА_5 у здійсненні відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , надав свій гараж для здійснення ремонту, допомагав виконувати окремі роботи, договору не укладали. Вказав, що ОСОБА_5 за здійснену роботу розплатився з ним готівкою, між ними була усна домовленість.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків зазначає наступне.

Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником автомобіля (вантажного фургону) марки «MERCEDES-BENZ ATEGO», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстровані види економічної діяльності: 49.41 вантажний автомобільний транспорт (основний); 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (а.с.33-35).

02.07.2020 між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР/8447113 (а.с.7).

14.08.2020 о 18 год 45 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 на 245 км+743 м автодороги М-5 «Київ-Одеса» не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, допустив зіткнення з автомобілем MAN TGX 26.440, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме з його напівпричепом KRONE SD 27EL, д.н.з. НОМЕР_3 . Вказаними діями порушив вимоги п.2.3Б, 12.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 18.09.2020 року (а.с.9).

Згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00168-00864-20 серії ВР №723171, транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним (а.с.8).

Також, у матеріалах справи наявний акт виконаних робіт №12 від 27.11.2020 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів (його складових), замовник: ОСОБА_1 , виконавець: ФОП ОСОБА_5 , згідно якого загальна вартість робіт та матеріалів на здійснення відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 становить 128188 грн. (включно із рахунками по вартості запчастин і матеріалів необхідних для ремонту вказаного автомобіля №240 від 26.11.2020 року та №242 від 27.11.2020 року) (а.с.10-12).

Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України), працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч.1ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.7 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом.

Таким чином, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст.843 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.ч.2,3 ст.909 ЦК України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

У цивільно-правовому договорі роботодавця цікавить результат, отриманий внаслідок проведених робіт. Предметом трудових договорів є сам процес трудової діяльності працівника (посадові обов`язки, початок та закінчення робочого дня, тривалість перерви, надання щорічної відпустки тощо).

Саме таких висновків дійшли Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 541/459/17 (провадження № 14-370цс18) та Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 127/21595/16-ц (провадження № 61-10203св18).

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що головна відмінність цих договорів полягає у предметі. У цивільно-правовому договорі замовника цікавить певний результат, отриманий внаслідок надання послуг. Предметом трудових договорів є сам процес організації трудової діяльності працівника (посадові обов`язки, початок та закінчення робочого дня, тривалість перерви, надання щорічної відпустки, тощо).

Зазначене також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 547/876/15-ц.

Таким чином, ОСОБА_2 фактично було допущено до роботи, а саме до виконання обов`язків водія автомобіля «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

У даному випадку предметом трудового договору, укладеного без юридичного оформлення, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є виконання роботи, а саме керування автомобілем, тобто процес праці, а не її кінцевий результат, оскільки відповідач ОСОБА_2 виконував протягом певного часу (у даному випадку з 13.08.2020-16.08.2020) трудові обов`язки водія транспортного засобу при здійсненні підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . Трудовим законодавством не ставиться в залежність та не обмежується жодним мінімальним строком виконання таких трудових функцій.

У свою чергу ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем було забезпечено ОСОБА_2 робочим місцем, надавши йому для виконання трудових обов`язків транспортний засіб автомобіль «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 , а також здійснено перевірку технічного стану вказаного транспортного засобу, затвердженої протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу №00168-00864-20 від 28.07.2020 серії ВР №723171.

Зазначене підтверджується також Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зареєстрований вид економічної діяльності ОСОБА_1 , зокрема, 49.41 «вантажний автомобільний транспорт поясненнями самого ОСОБА_1 , що він являється фізичною особою-підприємцем, займається оптово-роздрібною торгівлею і перевезеннями, а також підтвердив, що у зв`язку із станом здоров`я йому потрібен був помічник, він звернувся до ОСОБА_2 з проханням поїхати в якості водія за товаром, на що той погодився.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 їхав по своїм інтересам, взяв автомобіль для перевезення вантажу, оскільки на підтвердження цього відсутні будь-які відомості, жодних відомостей про вантаж саме ОСОБА_2 суду не надано, а систематичне переведення вантажів самого позивача на вказаному автомобілі іншими особами (не позивачем) підтверджено вище наведеними доказами (поясненнями позивача, показами свідків, реєстрацією ФОП, перевіркою технічного стану та страхуванням автомобіля).

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд враховує також аксіому цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Враховуючи обставини справи суд вважає, що перевезення водієм (відповідачем у справі) вантажу автомобілем фізичної особи-підприємця (позивача у справі) з експедитором під час здійснення підприємницької діяльності зумовлює виникнення фактичних трудових відносин. В свою чергу відповідач як водій не може нести відповідальність за ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Подібне тлумачення відповідальності водія при виконання трудових обов`язків наведено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 264/2076/17.

За правилами статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за завдану шкоду особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків (ст. 1172 ЦК України).

Також слід зазначити й про наступне.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд вважає, що акт виконаних робіт №12 від 27.11.2020 року не є належним доказом встановлення дійсної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «MERCEDES-BENZ ATEGO», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки він спростовується показами свідків, а саме: ОСОБА_5 , який у судовому засіданні надав покази, що частину запчастин для автомобіля замовляв він сам, переважно вживаних, а частину купував та привозив йому ОСОБА_1 та відповідно не зміг підтвердити факт закупки запчастин для ремонту відповідними документами, ОСОБА_6 , який також вказав, що допомагав ОСОБА_5 робити ремонт автомобіля за усною домовленістю, за послуги останній з ним розрахувався. Позивач ОСОБА_1 у свою чергу також не надав суду підтверджуючих розрахункових документів закупки запчастин для відновлювального ремонту. В матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, що останнім фактично були виконані роботи на заявлену до стягнення суму, що складає 128188 грн.

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 82, 263, 265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкодивідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.

Суддя О. М. Сосна