РІШЕННЯ

іменем України

04 січня 2021 рокуСправа №451/438/18
Провадження № 2/451/83/21

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю позивача, відповідача та представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

встановив:

30 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В позовній заяві зазначає, що 14 серпня 2014 року Радехівський районний суд Львівської області ухвалив рішення у справі № 451/1140/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Радехівський районний суд Львівської області позов задоволив частково, стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 ,, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2014 року і до досягнення ним повноліття. На підставі цього рішення суду був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів, на підставі якого позивач починаючи з моменту видачі, виконавчого листа і по сьогодні сплачує аліменти. Однак, на сьогодні позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) з огляду на наступні обставини. ОСОБА_2 в період з 15 травня по 15 червня 2016 року був направлений для здійснення антитерористичної операції на схід України. В результаті бойових дій отримав ушкодження очей, що підтверджується відповідними доказами, які долучені до позовної заяви. В результаті отриманих ушкоджень позивач потребує лікування очей. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач щодня мусить витрачати кошти на лікування та реабілітацію свого здоров`я. Крім того, на утриманні у позивача перебуває його мама, яка на даний час є пенсіонером, та батько, який на даний час є безробітним. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2014 року № 451/1140/14-ц на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/3 до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

22 листопада 2018 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.24).

Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримує повністю. Звертав увагу суду на те, що він працездатний, проте в даний час не працює. Відповідач любить гроші, тому вважає, що 25 % аліментів забезпечить рівень виховання дитини. Він не знає куди відповідач витрачає кошти. В даний час він проживає в громадському шлюбі із ОСОБА_5 та утриманні у нього перебуває її син ОСОБА_6 та батьки пенсіонери. Батько ОСОБА_6 не позбавлений батьківських прав, ОСОБА_5 не ставила питання про стягнення із нього аліментів. Просив суд зменшити розмір аліментів до 25 %, оскільки усі так платять, а він сплачує 33%.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання з`явилися та просять в позові відмовити. Додатково зазначають, що позивач є платоспроможним, після розірвання шлюбу позивач не цікавиться дитиною. Дитина в даний час у шостому класі, а позивач не надає додаткових коштів, крім аліментів, хоч дитина відвідує різного роду гуртки. Представник відповідача звертав увагу суду на те, що позивач не подав суду доказів про те, що батьки перебувають на його утриманні, як і син його співмешканки. Крім цього, просив врахувати, що сам факт спільного проживання в громадському шлюбі із іншою жінкою не свідчить про утримання її дитини, так як дитина має свого біологічного батька і мати з питання про стягнення аліментів до нього не зверталася. Також звертав увагу суду на те, що позивач подав суду довідку про те, що він перебуваючи в зоні АТО отримав опікові порання зору, проте не подав жодних доказів, що він витрачає кошти на медикаменти чи витрачає на це додаткові кошти.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача та її представника, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у позові необхідно відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Суд встановив, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2014 року по справі № 451/1140/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2014 року і до досягнення ним повноліття (а.с.5-5 зворот).

Відповідно до довідки №б/н від 2.11.2016 року, виданої командиром Першої Окремої Штурмової Роти ДУК Правий Сектор Коцюбайло Д.І., ОСОБА_2 перебував в зоні АТО з 15 травня по 15 червня 2016 року, та приймав участь у бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції. Під час виконання обов`язків отримав опікові поранення органів зору (а.с.6).

Згідно посвідчення, серії НОМЕР_1 від 16 лютого 2016 року, ОСОБА_2 ветеран війни - учасник бойових дій (а.с.7).

З довідки №95 від 27.03.2018 року, виданої ОСОБА_7 , вбачається, що він перебував на обліку як безробітний в Радехівському РЦЗ з 16 серпня 2016 року по 21 серпня 2017 року (а.с.8).

Відповідно до довідки №1128 від 27.03.2018 року, виданої Радехівським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України Львівськоїх області, ОСОБА_8 , 1958 р.н., станом на 27.03.2018 року перебуває на обліку в управлінні (а.с.9).

Згідно довідки №395 від 19.02.2020 року, виданої виконкомом Стоянівської сільської ради, ОСОБА_2 дійсно проживає в громадянському шлюбі з ОСОБА_5 , 1987 р.н., по АДРЕСА_3 , та на утриманні у ОСОБА_2 є неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.54,82).

З довідки №756 від 01.12.2020 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Радехівської державної адміністрації, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , державних допомог за попередніх шість місяців не отримує, на обліку не перебуває (а.с.87).

Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

У відповідності до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей, віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки.

Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Так, позивач зазначає, що в нього погіршився стан здоров`я та він потребує лікування, проте, окрім довідки від 2.11.2016 року, виданої командиром Першої Окремої Штурмової Роти ДУК Правий Сектор Коцюбайло Д.І., в якій вказано лише, що ОСОБА_2 отримав опікові поранення органів зору, позивач не надав суду інших доказів та не клопотав про їх витребування чи долучення, з яких вбачалося б, що цей розлад стану здоров`я позивача є тривалим, а не тимчасовим і, що взагалі ОСОБА_2 проходив будь - які обстеження зору.

Також, суд зауважує, що позивачем не додано доказів того, що його стан здоров`я потребує систематичного лікування та реабілітації свого здоров`я, і саме це впливає на можливість сплати ним аліментів.

Оцінюючи той факт, що позивач піклується про батьків, які є пенсіонерами та потребують допомоги, суд виходить з того, що саме по собі досягнення пенсійного віку не є достатнім свідченням про їх утримання, подані позивачем довідки з Пенсійного фонду не можуть бути розцінені, як докази зміни майнового стану позивача, яке впливає на неможливість сплати аліментів, на утримання дитини, визначених судом, так як позивачем не надано доказів фінансової допомоги утримання своїх батьків. В матеріалах справи навіть відсутнє свідоцтво про народження, яке б підтверджувало родинний зв`язок між позивачем та його батьками.

Разом з тим, утворюючи нову сім`ю, ОСОБА_2 повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Невжиття платником аліментів активних заходів до поліпшення свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища не є достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі своєму рідному синові ОСОБА_4 . Окрім цього, позивач ОСОБА_2 не надав суду належних доказів про отримання аліментів ОСОБА_9 на утримання її сина ОСОБА_6 , від рідного батька дитини.

Крім того, сам по собі факт зміни майнового стану позивача не може бути підставою зміни розміру аліментів у сторону їх зменшення та має містити під собою об`єктивну основу.

Таким чином, вирішуючи питання щодо зменшення розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, беззаперечну позицію Верховного Суду з цього питання, що наявність інших утриманців не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє платника аліментів від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є, з урахування того, що мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, право дітей на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та вважає, що позивачем не доведений факт погіршення його матеріального становища та стану здоров`я до такого ступеня, що може бути беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, необхідно дійти висновку, що визначений раніше розмір аліментів на дитину є належним та достатнім, а підстави для його зменшення відсутні.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , в розмірі визначеному рішенням суду, підстав для зменшення стягнення аліментів у суду немає, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача не є істотними, достатніми та є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265,279 ЦПК України та ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 січня 2021 року.