ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/551/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , відповідач) про визнання квартири АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.

Вимоги позову мотивовані тим, що спірна квартира була набута на підставі інвестиційного контракту №15737 від 20.01.2000, укладеного з АТ ХК «Київміськбуд» в особі АКБ «Аркада», кошти за яким сплачувались за рахунок власних коштів позивача. Відповідну квартиру було про інвестовано за 53 221 грн. 34 коп., які були сплачені позивачем до укладення шлюбу з відповідачем.

Ухвалою від 16.12.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 05.02.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 10.06.2020.

10.06.2020 підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 23.11.2020.

23.11.2020 судове засідання відкладено на 21.01.2020 в зв`язку з неявкою відповідача.

21.01.2021 судове засідання відкладено на 17.02.2021 в зв`язку з неявкою відповідача.

Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 , за зареєстрованим місцем проживання, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення за зазначеною у позовній заяві адресою ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте судові документи повернулися без вручення з відміткою «кінець терміну зберігання», відзив на позов від відповідача не надійшов, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача.

З огляду на нез`явлення учасників справи суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

05.08.2000 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.10.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, про що вчинено відповідний актовий запис №476 (а.с. 12).

20.01.2000 між ОСОБА_1 (Інвестором) та Акціонерним товариством Холдингова компанія «Київміськбуд» в особі АКБ «Аркада» (Компанія) було укладено інвестиційний контракт, предметом якого є інвестиційна участь Інвестора у будівництві будинку по АДРЕСА_1 , здійснення Компанією будівництва будинку, введення його в експлуатацію, оформлення та реєстрація права власності Компанії на будинок та передача Компанією у власність Інвестора однокімнатної квартири загальною проектною площею 44,80 кв.м., проектний номер квартири НОМЕР_1 , що розташована на 3 поверсі (а.с. 13-17).

В подальшому між сторонами інвестиційного договору було укладено додаткову угоду №2 (а.с. 18-19).

На виконання умов інвестиційного договору ОСОБА_1 внесла кошти в загальному розмірі 53 221, 34 грн., що становить повну вартість об`єкта інвестування, з яких 15 277, 77 грн. було сплачено 20.01.2000, 7 129,75 грн. та 433, 57 грн. 29.02.2000, 26 212, 32 грн. - 28.03.2000, 1 995, 32 грн. - 22.05.2000, 2172, 61 грн. - 30.06.2000 (а.с. 20-25).

19.10.2000 між АТ ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 було укладено акт прийому-передачі квартири інвестору (а.с.26).

05.12.2000 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі на наказу Головного управління житлового забезпечення було видано Свідоцтво про право власності за №1455-С/КІ зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с. 27).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (частина 1 статті 69 СК України).

За положеннями частини 1 статті 70 цього Кодексу у разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина 1 статті 190 ЦК України).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (частина 1 статті 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без знецінення та зміни їх призначення (частина 1 статті 181 ЦК України).

Водночас майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, з яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами, встановленими статтями 331, 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Аналіз наведених норм сімейного та цивільного законодавства дає підстави для висновку, що державна реєстрація не є способом набуття права власності, а виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Судом установлено, що усі кошти, вкладені у придбання спірної квартири, були особистими коштами позивача, оскільки вносились нею до укладення шлюбу з відповідачем.

За таких обставин сам по собі факт реєстрації права власності на спірну квартиру під час шлюбу сторін за доведеності набуття її за особисті кошти дружини ОСОБА_1 не дає підстав вважати, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Отже на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів та вищенаведених законодавчих норм суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позову про визнання квартири особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на результат розгляду справи, суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,85 кв.м, особистою приватною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768, 40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: