Справа № 445/240/21
провадження № 2/445/311/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Сивака В.М.

з участю секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору - Золочівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору - Золочівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що у них з відповідачкою у шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких позивач на підставі судового наказу, виданого Золочівським районним судом Львівської області від 02.02.2018 року, сплачує аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що змушений звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки офіційно ніде не працює та має на утриманні ще одну дитину - ОСОБА_3 . Просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1197,5 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі, вимоги позову підтримує, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яко невідоме, відзиву на позовну заяву не подала.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судовим наказом Золочівського районного суду Львівської області від 02.02.2018 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 28.01.2021 року вбачається, що у ОСОБА_1 є заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, яка станом на 12.05.2020 року становить 6851,72 грн.

Згідно довідки, виданої Золочівською районною філією Львівського обласного центру зайнятості № 33 від 27.01.2021 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 17.07.2020 року.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України,ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 та 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його матеріальний стан погіршився, оскільки він ніде не працевлаштований та на його утриманні перебуває ще одна його дитина.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судовим наказом, виданим 02.02.2018 року Золочівським районним судом Львівської області ухвалено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Проаналізувавши вищезазначені положення закону, зокрема, їх взаємозв`язок з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, суд вважає, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права позивача та виниклим між сторонами правовідносинам, а тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 280-283 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору - Золочівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленомуЦивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом передбачених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.05.2021 року.

Суддя В. М. Сивак