Справа № 138/2707/20
Провадження №:2/138/87/21
11 січня 2021 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодової Т.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 03.11.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та наданий відповідачу строк для подання відзиву.
11.01.2021 представник позивача адвокат Зайцев В.Ю. в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.
11.01.2021 відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частина 1 ст. 1047 ЦК України визначає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Суд встановив, що 14.05.2018 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес» та ОСОБА_1 укладений договір позики (далі - Договір) (а.с. 4).
Факт одержання грошей ОСОБА_1 підтверджується копією видаткового касового ордера від 14.05.2018 (а.с. 5).
Відповідно до п. 2 Договору позичальник зобов`язався повернути всю позику в строк до 31.12.2018.
Як вбачається з позовної заяви, позивач вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконала умови Договору, що призвело до виникнення заборгованості.
Отже, в порушення умов Договору відповідач не виконала свої зобов`язання та не повернула позивачу до 31.12.2018 у повному обсязі кошти за Договором, чим істотно порушила його умови та вимоги ч. 1 ст. 1049 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За таких підстав суд приходить до висновку, що у позивача виникло право звернення до суду за захистом порушених прав та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором.
Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
Пунктом 9 Договору передбачено, що в разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 1 % від суми позики за кожен день прострочення.
Разом з тим, обраховуючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, позивач посилається на те, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пункт 8 Договору передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики або не сплатив своєчасно черговий платіж, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця та відповідно до ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 50 процентів річних від простроченої суми.
Зважаючи на викладене вище та враховуючи те, що договір позики, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути суму позики, а у випадку порушення умов договору сплатити пеню та суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми позики, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також позивач, зважаючи на подання ним заяви про зменшення позовних вимог, просив вирішити питання щодо повернення зайво сплаченого судового збору.
Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. В такому випадку згідно ч. 2 вказаної статті судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.
Як вбачається з платіжного доручення № 8013 від 05.10.2020 (а.с. 3) при зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 5636,73 грн., виходячи з ціни позову у розмірі 375781 грн. 00 коп. Разом з тим, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, ціна позову склала 119921,65 грн., а відтак згідно з вимогами ч. 1 ст. 176 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач мав сплатити судовий збір у сумі 2102,00 грн. За таких підстав суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 2102,00 грн., а переплачений судовий збір в розмірі 3534,73 грн. підлягає поверненню позивачу.
Керуючись ст.ст. 3 ч. 1 п. 3, 546 ч. 1, 548 ч. 1, 549 ч. 3, 611 ч. 1, 625 ч. 2, 626 ч. 1, 1046 ч. 1, 1047 ч. 1, 1049 ч. 1 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», ст.ст. 4, 7 ч. 1, 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 76-81, 141 ч. 1, 247 ч. 2, 263-265, 280-282, 289 ЦПК України суд, -
Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» заборгованість за договором позики від 14 травня 2018 року в сумі 119921 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот двадцять одна) грн. 65 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» судові витрати у виді судового збору у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», місце знаходження: вул. Леніна, 2, с. Суботівка, Могилів-Подільський район, Вінницька область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 03731721.
Представник позивача: адвокат Зайцев Владислав Юрійович, місце перебування: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя Т.Ю. Холодова