Справа № 199/6852/20
Провадження № 2/324/219/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який згодом уточнила, до відповідача ОСОБА_2 . Вона просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона та відповідач проживали в цивільному шлюбі з травня 2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, цивільний шлюб між ними розірвано у червні 2017 року, з того часу вони проживають окремо. Їхня дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивач з 09 вересня 2020 року знаходиться в офіційному шлюбі з ОСОБА_4 , який проявляє турботу, увагу, батьківські почуття до дитини, бере активну участь у її вихованні та утримуванні. ОСОБА_5 виявляє бажання після позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , офіційно удочерити дитину. З моменту розлучення і по цей час ОСОБА_2 життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкувати з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині повних сім років, вона не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. Крім стягнених аліментів, які відповідачу присудив суд та які він не сплачує, має заборгованість у розмірі 19200,00 грн., ніякої іншої допомоги на утримання дитини ОСОБА_2 не надає. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідує дитину вдома, а також у шкільному закладі КЗО «НВК №42» ДМР. Окрім того, ОСОБА_2 дав добровільну нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав, відмовився від виховання та утримання своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_2 16 лютого 2021 року надав до суду відзив на позов, в якому, зокрема, зазначив, що заявлені ОСОБА_1 вимоги повинні бути задоволені, оскільки після того, як він отримав позов від ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав, у якому було зазначено, що ОСОБА_5 виявляє бажання офіційно удочерити ОСОБА_3 і дати їй своє прізвище та по батькові, у відповідача не виникло жодного сумніву стосовно того, що ОСОБА_5 і є рідним батьком ОСОБА_6 . Отже, ОСОБА_2 нотаріальною заявою, засвідченою приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, заявив, що добровільно відмовляється від виховання та утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також надав згоду щодо удочеріння і виховання дитини громадянином України ОСОБА_5 та не заперечував щодо позбавлення його, ОСОБА_2 , батьківських прав. Разом з відзивом на позов відповідач ОСОБА_2 надіслав копію заяви, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 03 лютого 2021 року та зареєстрованої в реєстрі за №145, про яку зазначив у відзиві.

Учасники справи були належним чином повідомлені про місце, дату і час підготовчого засідання, але вони до суду не з`явилися.

У той же час, від позивача ОСОБА_1 до суду надійшли заяви, в яких вона просила дану цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

У дане підготовче засідання відповідач ОСОБА_2 також не з`явився, проте, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, у зв`язку з карантином просив справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи Проскуріна Є.К. також надала до суду заяву, у якій просила розглянути дану справу без її участі та ухвалити рішення в інтересах дитини.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Так, із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції 04 вересня 2013 року, судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З копії довідки про склад сім`ї, виданої 14 вересня 2019 року головою квартального комітету №19 м.Дніпропетровська, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і має склад сім?ї: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії заяви ОСОБА_2 , яка 28 лютого 2018 року посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрована в реєстрі за №500, встановлено, що ОСОБА_2 дав згоду на постійне проживання та реєстрацію місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання її матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 22 лютого 2021 року №5/5-39 «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , 1981 р.н., відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » вважається доцільним позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , 1981 р.н., по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 03 лютого 2021 року та зареєстрованої в реєстрі за №145, ОСОБА_2 добровільно відмовляється від виховання та утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також надає згоду щодо удочеріння і виховання дитини громадянином України ОСОБА_5 та не заперечує щодо позбавлення його, ОСОБА_2 , батьківських прав.

Крім того, факт неучасті відповідача у вихованні та утриманні доньки підтверджується також долученими до матеріалів справи копіями таких документів: характеристики ОСОБА_3 та характеристики родини ОСОБА_3 , які видані КЗО «Навчально-виховний комплекс №42 «школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (дитячий садок)» Дніпровської міської ради, з яких вбачається, що батько ОСОБА_6 з родиною не спілкується, життям доньки не цікавиться, жодного разу не відвідував школу; характеристики ОСОБА_8 - хрещеної матері ОСОБА_6 та характеристики від сусідів, які містять відомості, аналогічні тим, які вказані у характеристиках зі школи.

Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дитини, матеріально її не утримує, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, не відвідує її, не спілкується з нею та не цікавиться її життям, позов визнав у повному обсязі, просив позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

На підставі наведеного вище суд дійшов до висновку, що відповідач відмовився від участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України.

Окрім того, судом враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, з відповідача на користь позивача за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2019 року стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 05 жовтня 2020 року станом на 30 вересня 2020 року заборгованість у ОСОБА_2 складає 19200,00 грн.

Оскільки відповідач до ухвалення рішення у даній справі вже був зобов`язаний судовим рішенням сплачувати аліменти на утримання дитини, стосовно якої він позбавляється батьківських прав, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини.

Судом також враховано, що згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Разом з тим, згідно з положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 841,00 грн., що підтверджується квитанцією №8359 від 09 січня 2021 року, який вона просить стягнути з відповідача, хоча відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» вона мала сплатити 840,80 грн судового збору за подання даної позовної заяви.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, який мав бути нею сплачений при поданні позову відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», що становить 420,40 грн., а також суму зайво сплаченого судового збору у сумі 0,20 грн., що разом складає 420,60 грн.

Одночасно, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% відсотків судового збору, який мав бути сплачений позивачем при поданні позову відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 10, 12, 18, 141, 247 ч.2, 259, 263-265, 267-268, 272, 354 ЦПК України, ст.ст.164, 166, 180, 181, 182, 191 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав.

Позбавити громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації якого: АДРЕСА_3 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації якого: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації якої: АДРЕСА_1 , 50% відсотків судового збору, який мав бути сплачений позивачем при поданні позову відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Зобов`язати управління Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізької області (, що розташоване за адресою: 69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, пр.Соборний,168) повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації якої: АДРЕСА_1 , 50% відсотків судового збору, який мав бути нею сплачений при поданні позову відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», що становить 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., а також суму зайво сплаченого судового збору у сумі 0 грн. 20 коп., що разом складає 420 (чотириста двадцять) грн. 60 коп. Судовий збір ОСОБА_1 був сплачений відповідно до квитанції №8359 від 09 січня 2021 року на суму 841,00 грн. і був перерахований на розрахунковий рахунок № UA0008451, МФО 899998, отримувач: ГУК у Зап. обл./ТГ м.Пологи/22030101, код отримувача 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 30 квітня 2021 року.

Суддя: Каретник Ю. М.