Справа № 576/1011/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого- судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Буханістої Т.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Глухівський міській відділ Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991, а саме, просить суд встановити факт, що вона постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свою заяву мотивує тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Терно-Лузоватка, П`ятихацького району Дніпропетровської області. В період з 1986 року по 1989 рік вона постійно проживала у с. Білогалиця Путивльського району , але зареєстрована там була лише з 25.06.1992 року. У період з 1990-1991 роках проживала, але не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлення вказаного факту їй необхідно для підтвердження громадянства України в поновленому записі свідоцтва про народження її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та реалізації його права отримання паспорту громадянина України у формі ID картки. Оскільки іншим шляхом вона не може встановити факт постійного проживання на території України, то змушена звернутися з даною заявою до суду.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала у повному обсязі, пояснивши, що вона в період з 1986 року по 1989 рік постійно проживала у с. Білогалиця Путивльського району , але зареєстрована там була лише з 25.06.1992 року. У період з 1990-1991 роках проживала, але не була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Встановлення вказаного факту їй необхідно для підтвердження громадянства України в поновленому записі свідоцтва про народження її сина, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні після заслуховування заявника не заперечувала проти задоволення заяви, при цьому вважала за необхідне допитати свідків.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідка, суд приходить до наступного.

З паспорта серія НОМЕР_1 виданого Путивльським РС УДМС України в Сумській області 09.01.2014, вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Терно-Лозуватка П`ятихатського району Дніпропетровської області (а.с.10).

Довідкою, виданою головою квартального комітету № 38 Осмачко М.О. від 09.07.2019. підтверджується, що ОСОБА_1 , 1964 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але проживала без реєстрації в 1990-1991 роках за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Виконкомом Зінівської сільської ради Путивльського району Сумської області за вих. № 120 від 25.02.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 25.06.1992 по 23.01.2019 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 11.10.2018. ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_3 (громадянин не має громадянства) та ОСОБА_1 (громадянка не має громадянства) (а.с.6).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що вона є сестрою заявника і разом з нею проживала в період з 1986 по 1989 роки в с. Білогалиця Путивльського району. Також, підтвердила, що в період з 1990-1991 роках сестра проживала в АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , дійсно на момент проголошення незалежності України постійно проживала на території України.

Згідно із пунктом 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом пункту 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно положень частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у статті 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Постановою Верховного суду України у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для підтвердження громадянства України в повному записі про народження її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та реалізації його права отримання паспорту України у формі ID картки, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,80,81,263-265,294 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) постійно проживала на території України станом на 24.08.1991.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 25.05.2021.

Суддя С.А. Мазур