ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2755/21
провадження № 4-с/753/82/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.,

за участю:

представника скаржника ОСОБА_1

заінтересовані особи не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва матеріали за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Ушенко Юлія Петрівна , ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2021 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Ушенко Юлії Петрівни, що виявилась у невчиненні виконавчих дій за клопотанням ОСОБА_2 про зняття арешту з майна від 20.01.2021 у виконавчому провадженні № 57195645, а також зобов`язати головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Ушенко Юлії Петрівни зняти арешт з майна, яке належить ОСОБА_2 на праві власності, накладений постановою від 10.01.2020 у виконавчому провадженні № 57195645, а саме зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скарга обґрунтована тим, що в процесі примусового виконання рішення суду, головним державним виконавцем, в порушення вимог закону не знято арешт з майна скаржника, незважаючи на відсутність заборгованості зі сплати аліментів та наявності іншого способу для забезпечення виконання рішення, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 09.02.2021 для розгляду вказаної скарги визначено суддю Мицик Ю.С.

В судове засідання з`явився представник скаржника, адвокат Шкред Анастасія Олександрівна, яка вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.

Головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Ушенко Ю.П. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. 02.03.2021 від головного державного виконавця надійшов відзив на скаргу, в якому головний державний виконавець просила у задоволенні скарги відмовити, оскільки заборгованість по аліментам станом на 01.03.2021, згідно розрахунку заборгованості становить в сумі 51000,00 грн., і на момент розрахунку на 01.03.2021 в матеріалах виконавчого провадження відсутні квитанції про сплату аліментів з 01.12.2020 по 01.03.2021.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. 25.03.2021 від заінтересованої особи ОСОБА_4 надійшло заперечення, в якому заінтересована особа просила в задоволенні скарги відмовити з підстав того, що існує реальний ризик унеможливлення виконання рішення суду про сплату аліментів.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як встановлено судом, на виконанні у головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Ушенко Ю.П. перебуває виконавче провадження № 57195645 з виконання виконавчого листа № 753/3062/17, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 31.08.2018.

Постановою головного державного виконавця Ушенко Ю.П. від 10.01.2020 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Як вбачається з частини 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з пунктом 2 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

За пунктом 5.Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець, серед іншого, звертає стягнення на майно боржника.

Отже, звернення стягнення на нерухоме майно боржника здійснюється за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, у разі відсутності в боржника доходів або рухомого майна.

В своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що з моменту ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 19.12.2018 по справі № 753/3062/17 за наслідками перегляду рішення Дарницького районного суду м. Києві від 25.07.2018 про стягнення аліментів, протягом 2018-2020 років він своєчасно сплачує аліменти у розмірі 17000,00 грн. щомісячно та не допускає виникнення заборгованості. Крім того, він отримує дохід як фізична особа-підприємець, що забезпечує сплату ним аліментів. На підтвердження цієї обставини ОСОБА_2 надано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019 р., згідно з якою загальна сума доходу за звітний період склала 406550,00 грн. та податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2020 р., згідно з якою загальна сума доходу за звітний період склала 548114,00 грн. В скарзі зазначено, що 21.01.2021 ОСОБА_2 звертався до головного державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна, однак відповіді не отримав.

Судом було встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження наявний лист Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) від 05.02.2021, в якому роз`яснено право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 19.10.2020 р. заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.10.2020 - відсутня.

Станом на 05.02.2021 в матерілах справи відсутній розрахунок по сплаті аліментів боржника.

В матеріалах виконавчого провадження міститься розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 01.03.2021 р., згідно якого заборгованість боржника ОСОБА_2 станом на 01.03.2021 р. становить в сумі 51000,00 грн, та від 27.04.2021, згідно якого станом на 27.04.2021 заборгованість по сплаті аліментів становить 34 000 грн.

Суд не бере до уваги вказані розрахунки, оскільки вони були складені головним державним виконавцем після подання скарги до суду. Крім того, з квитанцій вбачається, що аліменти за лютий 2021 р. були сплачені скаржником 04.03.2021, аліменти за березень 2021 р. були сплачені скаржником 02.04.2021. Отже, станом на 01.03.2021 заборгованість по сплаті аліментів також відсутня.

29.04.2021 на адресу суду надійшло клопотання скаржника про приєднання доказів до матеріалів справи, до якого додані копії квитанцій про сплату аліментів за грудень 2020 р., січень 2021 р., лютий 2021 р., березень 2021 р. З квитанцій вбачається, що аліменти за грудень 2020 р. були сплачені скаржником 06.01.2021, аліменти за січень 2021 р. - 03.02.2021. Отже, станом на 05.02.2021 у скаржника була відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Пунктом 7 частини 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Законом не встановлено вичерпний перелік інших способів, ніж звернення стягнення на майно боржника, якими може бути забезпечено виконання рішення про стягнення аліментів. Необхідною умовою для зняття арешту з майна є погашення заборгованість зі сплати періодичних платежів.

Суду надані належні та допустимі докази, які підтверджують, що у скаржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів на дату звернення з заявою про зняття арешту з майна, яка була подана 21.01.2021. Головний державний виконавець Ушенко Ю.П. за заявою боржника не зняла арешт з майна, при тому що скаржником визначено інший спосіб забезпечення виконання рішення суду ніж звернення стягнення на майно, а саме за рахунок доходу, отримуваного ним як фізичною особою - підприємцем.

Докази існування реального ризику унеможливлення виконання рішення суду про сплату аліментів станом на дату звернення скаржника з заявою про зняття арешту з майна в січні 2021 р. заінтересованою особою ОСОБА_4 не надано.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що бездіяльність головного державного виконавця, що полягала у незнятті арешту з майна боржника, порушує приписи пункту 7 частини 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 447-453, 353-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 -задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Ушенко Юлії Петрівни щодо не зняття арешту з майна за клопотанням ОСОБА_2 від 20.01.2021 у виконавчому провадженні № 57195645.

Зобов`язати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) Ушенко Юлію Петрівну зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2 , накладеного постановою від 10.01.2020 у виконавчому провадженні № 57195645, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я