Справа № 199/2105/21
РІШЕННЯ

Іменем України

06.05.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді - Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання - Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний момент навчається у ДНЗ «Дніпровський транспортно-економічний коледж» на третьому курсі денної форми здобуття освіти на бюджетній основі. Оскільки дитина сторін продовжує навчання, їй потрібні кошти на проживання, одяг, харчування, канцелярські приладдя тощо. З викладених підстав позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд призначити до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільної повнолітньої дочки сторін аліменти в розмірі ј частки від усіх доходів (заробітку) відповідача до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

В судове засідання сторони, третя особа не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач відзив не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Разом з тим, позивач та третя особа направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 247 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи, а також без фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 02 листопада 2002 року до 22 травня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна дитина - дочка ОСОБА_3 , яка на даний час проживає разом із позивачем, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження, копією заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська про розірвання шлюбу, копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.5, 6, 7, 17).

Також судом встановлено, що станом на час подання позову та його розгляду судом спільна дитина сторін навчається за кошти державного бюджету на 3 курсі денної форми здобуття освіти за спеціальністю 081 Право, відділення «Сфери обслуговування», у Державному навчальному закладі «Дніпровський транспортно-економічний коледж» для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста. Дані обставини підтверджуються копією паспорту спільної дитини сторін та довідки навчального закладу №76 від 10.03.2021 року (а.с.14-16).

Окрім того, як встановлено судом в ході розгляду справи та не спростовується матеріалами справи, спільна повнолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги, а відповідач, має можливість надавати таку допомогу, хоча цього не здійснює.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку.

Нормою ст.198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Положеннями ст.200 ч.1 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі зазначених доказів фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання сина/дочки, які продовжують навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання повнолітні син/дочка зазвичай не мають самостійного і достатнього заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина/дочку, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При встановленні потреби в утриманні повнолітнього сина/дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють їх дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17, від 25 лютого 2020 року по справі №521/4397/17, від 01 квітня 2020 року по справі №521/16268/18, від 20 травня 2020 року по справі №635/1139/17, від 17 червня 2020 року по справі №761/10510/17, від 04 серпня 2020 року по справі №489/100/18.

Стосовно спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду судом достеменно встановлено наявність у сторін спільної повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і яка продовжує навчання, у зв`язку із чим вочевидь потребує матеріальної допомоги своїх батьків. Разом з тим, коштів самої лише позивачки для утримання спільної повнолітньої дочки сторін не вистачає, а тому є потреба в наданні утримання і з боку відповідача, який належної матеріальної допомоги не надає, хоча може надавати. Крім того, приймаючи до уваги відсутність в суду даних щодо наявності у відповідача інших утриманців, скрутного матеріального становища та/або незадовільного стану здоров`я, відсутність доказів припинення права на аліменти на підставі ст.190 СК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність їх задоволення, проте частково. Частковість задоволення позовних вимог полягає у визначенні дати, з якої підлягають стягненню аліменти у встановленому судом розмірі.

Нормою ст.191 СК України в контексті положень ст.201 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п.20 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Позивач звернулась до суду із даним позовом 19 березня 2021 року, тобто до досягнення спільною дочкою сторін повноліття, оскільки остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, враховуючи, що згідно усталеної судової практики особа вважається такою, що досягла певного віку, не в день її народження, а починаючи з 00 годин наступної доби, суд приходить до висновку про необхідність призначення стягнення аліментів не з дати подання позову, а з моменту досягнення повноліття спільної дочки сторін, тобто з 22 березня 2021 року включно і до досягнення повнолітньою дочкою двадцяти трьох років або до завершення навчання.

Керуючись положеннями ст.264 ч.1 п.7, ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Керуючись ст.ст.18, 182, 190, 191, 198-201 СК України, ст.ст.5, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282, 289, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти в розмірі ј частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ), щомісячно, починаючи стягнення з 22 березня 2021 року включно і до досягнення повнолітньою дочкою двадцяти трьох років або до завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко