БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1295/21, cправа № 361/7061/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«23» квітня 2021 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Шаварин С.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач- ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання такою, що втратила право на користування квартирою,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

В обґрунтування вимог зазначається, що позивачу та третім особам у справі на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 1999 року належить квартира АДРЕСА_1 . Серед осіб зареєстрованих у квартирі значаться:

ОСОБА_3 (уповноважений власник), ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4 (син позивача), ОСОБА_5 (дочка позивача), ОСОБА_6 (онук позивача), ОСОБА_2 (невістка позивача), ОСОБА_7 (онука позивача), ОСОБА_8 (онук позивача). Відповідач у справі, ОСОБА_2 з 12 травня 2016 року за місцем реєстрації не проживає, витрат по утриманню житла не несе, будь-які особисті речі відповідача у квартирі відсутні. На даний час відповідач спільно із дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживає у селі Богданівка Броварського району Київської області.

Реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди у здійсненні права власності та розпорядженні нерухомим майном. З підстав визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою позивач звернулася до суду.

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 23 квітня 2021 року разом із представником ОСОБА_9 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені.

Відповідно до частини другої статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач не скористався наданим законом правом на безпосередню участь у судовому засідання. Одночасно відповідачем не надано суду доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

Беручи до уваги частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11 вересня

1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, а встановлення карантину на всій території України не може бути поважною причиною неявки у судове засідання, в силу положень частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

З урахуванням викладеного, а також за згодою позивача суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від

30 березня 1999 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_10 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 738 від 21 липня 2020 року, виданої Калинівською селищною радою Броварського району Київської області, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 (уповноважений власник),

ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (онук), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_7 (онука), ОСОБА_8 (онук).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2015 року у справі № 361/1612/2015-ц, що набрало законної сили 14 квітня 2015 року, стягнуто із ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2 000 грн.

00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2016 року, що набрало законної сили 24 травня 2016 року, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 74.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин не проживання за адресою такого житлового приміщення.

Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

За змістом статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У силу положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач послалася на те, що відповідач з 12 травня 2016 року не проживає у спірній квартирі. Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів у лютому 2015 року ОСОБА_2 у позовній заяві посилалася на акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12 лютого 2015 року та відповідну довідку № 222 від 25 лютого 2015 року, видану виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, в яких зазначено інформацію щодо проживання малолітніх дітей спільно із нею у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. При зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу у березні 2016 року ОСОБА_2 вказувала, що спільно із ОСОБА_4 не проживає. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач понад один рік без поважних причин не проживає у спірній квартирі. Доказів чинення їй перешкод у користуванні житлом, а також неможливості проживання, відповідачем до суду не надано. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач добровільно залишила спірне житло без наміру повернутися, фактично зберігає у ньому лише реєстрацію та не несе витрат по його утриманню.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення даного позову з підстав його доведеності та обґрунтованості.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 840 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265, 280-282 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 );

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

- ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 );

- ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 );

- ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин