Ухвала

14 січня 2021 року

м. Київ

справа № 755/12382/17

провадження № 61-19049ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року

та постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції в місті Києві, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно за законом та зміну черговості спадкування, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого

2020 року у позові ОСОБА_1 до Київської міської ради міста Києва, треті особи: Головне територіальне управління юстиції в місті Києва,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на спадкове майно за законом та зміну черговості спадкування відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на наступне майно:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 ;

-будинок АДРЕСА_3 ;

-земельну ділянку, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_3 ;

-земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0019, площею 3,6702 га, що розташована: Київська область Обухівській район Щербанівська сільська рада;

-грошові кошти, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на банківських рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ,

№ НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що відкриті на ім`я

ОСОБА_4 .

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції в місті Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У решті рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року залишено без змін.

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року (надійшла до суду 29 грудня 2020 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повний текст складено 24 листопада 2020 року. Зареєстрована постанова в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 листопада 2020 року, а оприлюднена 27 листопада 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року вона отримала 03 грудня 2020 року.

Однак, наведені заявником підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки нею не надано жодних доказів на підтвердження дати отримання постанови Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року.

Отже особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати докази, які б підтвердили дату отримання нею постанови суду апеляційної інстанції,

в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки відповідних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, заявник не надала, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідних доказів.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 цього Кодексу, з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права

та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України

та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки вона

є пенсіонером та її дохід складає лише пенсія в розмірі 3 679,21 грн.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що суд може своєю ухвалою зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, враховуючи майновий стан сторони.

Оскільки заявником надано докази розміру доходів, які свідчать про те, що розмір судового збору значно перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу, то клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року

та постанову Київського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог цієї ухвали

до 15 лютого 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць