"20" травня 2021 р. Справа № 363/1988/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б. ознайомившись з матеріалами скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайловича та ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця з приводу закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулась до Вишгородського районного суду Київської області зі скаргою на рішення приватного виконавця з приводу закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

В поданій скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» просив поновити строк для подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» скарги на рішення приватного виконавця з приводу закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду; прийняти подану скаргу до розгляду; визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко Михайла Михайловича, щодо винесення постанови від 15.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 58135931 неправомірними; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко Михайла Михайловича, скасувати постанову від 15.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 58135931; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко Михайла Михайловича, здійснити примусове виконання у повному обсязі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18.03.2014 року по справі № 363/692/13-ц, згідно виконавчого листа виданого 11.11.2014 року у межах залишку суми заборгованості у розмірі 11 320.95 доларів США.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Заявник оскаржує приватного виконавеця виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайловича від 15.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 58135931.

Зі скарги та матеріалів доданих до неї вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» дізналось про оскаржуване рішення 19.02.2021 року.

Таким чином скаржник дізнався про порушення свого права 19.02.2021 року після отримання копії оскаржуваної постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайловича від 15.02.2021 року про закінчення виконавчого провадження № 58135931, у зв`язку з чим мав право подати до суду скаргу до 25.02.2021 включно.

В обґрунтування причин пропуску строку для подачі вказаної скарги до суду 19 травня 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» посилається на те, що 29 квітня 2021 року ним було отримано копію ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2021 року про залишення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» без розгляду та повернення її заявнику.

Вказану скаргу на рішення приватного виконавця Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» направлено поштою до Вишгородського районного суду Київської області 14.05.2021 року, згідно відмітки відділення поштового зв`язку та яка надійшла до суду 19.05.2021 року, тобто з пропуском встановленого десятиденного строку для звернення до суду зі скаргою, передбаченого ст. 449 ЦПК України.

Враховуючи наведене та те, що заявником не надано відповідних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі вказаної скарги, суд приходить до висновку, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про поновлення строку на подання скарги не підлягає задоволенню, а подана скаргапідлягає залишенню без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу скарги.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайловича та ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця з приводу закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Киї вського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя М.Б. Баличева