КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/55/21
Провадження № 22-вк/824/96/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Войтенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у режимі відеоконференції заяву Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року у складі колегії арбітрів: голови - Лісіцина-Свєтланова А.Г., арбітрів: Губіна Є.П., Філатова І.А., у справі № М-155/2017 за позовом Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) до публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заборгованості за договором постачання алюмінієвої продукції,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року Компанія «РС Інтернешнл ГмбХ» (Баарерштрассе, 22, 6300 м. Цуг, Швейцарія) через представника - адвоката Єну С.О. звернулась до Київського апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації (вул. Ільїнка, 5/2, м. Москва, Російська Федерація) від 2 квітня 2018 року у справі № М-155/2017 щодо боржника публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (Південне шосе, 15, м. Запоріжжя, Україна), яке 1 листопада 2018 року змінило тип та найменування з публічного на акціонерне товариство (далі - ПАТ та/або АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»).

На обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року у справі № М-155/2017 з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) стягнуто заборгованість з оплати поставленого товару за договором від 3 березня 2014 року № RS-ZALK-2014/2 в розмірі 1 545 987,96 доларів США, неустойку - 77 299,40 доларів США, а також 44 733 доларів США на відшкодування витрат компанії по сплаті реєстраційного та арбітражного зборів.

Вказане рішення арбітражу не оскаржувалось, набуло законної сили та в добровільному порядку боржником не виконано, у зв`язку з чим заявник був вимушений звернутися до суду в межах строку та з дотриманням порядку, встановленого законом, із заявою про визнання та отримання дозволу на його примусове виконання в Україні.

Заявник вказав, що процедура розгляду справи арбітражним судом проведена із дотриманням вимог щодо належного сповіщення боржника, предмет спору охоплювався арбітражною угодою, зокрема, пунктами 5.1.1, 9.2 договору від 3 березня 2014 року № RS-ZALK-2014/2, арбітражна процедура та склад арбітражу відповідали умовам правочину між сторонами, спір належав до компетентності міжнародного комерційного арбітражу, рішення відповідає публічному порядку України.

Стверджував, що необґрунтована відмова у задоволенні заяви, з точки зору міжнародного права, є абсолютно недопустимою та порушуватиме частини першої статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладених обставин,Компанія «РС Інтернешнл ГмбХ» просила апеляційний суд визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року у справі № М-155/2017, видати представнику компанії виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення та стягнути з боржника на її користь судові витрати зі сплати судового збору за подання даної заяви в розмірі 1 135 гривень.

У запереченні на заяву АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»в особі в.о. генерального директора Кізілова С.А. просить у задоволенні заяви відмовити з огляду на необґрунтованість та невідповідність її вимог діючому законодавству.

Як на підставу своїх заперечень боржник посилається на те, що виконання та визнання іноземного арбітражного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації несумісне з основами правопорядку держави, а події, які сталися в Україні, починаючи з лютого - березня 2014 року, та визнання Російської Федерації країною-агресором щодо України вплинули на приватноправові відносини, що склалися між ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та Компанією «РС Інтернешнл ГмбХ» на підставі договору від 3 березня 2014 року № RS-ZALK-2014/2 та на їх зобов`язання, що виникли на підставі цього договору.

Боржник вважає, що рішенням міжнародного комерційного арбітражу порушується публічний порядок України і з огляду на те, що рішення передбачає стягнення коштів в іноземній валюті.

Крім того, АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», не було належним чином сповіщене про призначення арбітра, арбітражний розгляд та не отримувало документи (позовні матеріали, повістки, рішення суду), у зв`язку з чим було порушено право боржника на подання заперечень на позов.

Аргументом заперечень також вказано те, що у разі задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року у справі № М-155/2017 та видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення вищезазначені обставини унеможливлять виконання рішення до завершення приватизації об`єкта.

В судовому засіданні представник Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» - Єна С.О. доводи заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу підтримав та просив задовольнити пред`явлені вимоги.

Вказав, що вирішення спору Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації відповідає публічному порядку України, стягнення коштів в іноземній валюті відповідає вимогам законодавства України, боржника було належним чином сповіщено про дату розгляду справи в арбітражі. Зміна найменування боржника не є підставою для відмови у задоволенні заяви, а спірні правовідносини ґрунтуються на домовленості сторін, якими не встановлено факту застосування норми права іноземної держави, що суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, а отже, вирішення спору Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації відповідає публічному порядку України. Вимоги заяви відповідають умовам договору та не суперечать частині шостій статті 479 ЦПК України, оскільки рішенням суму стягнення зазначено в іноземній валюті, а заявник не звертався із заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали. Крім того, боржник не надав суду жодних доказів на спростування факту належного його сповіщення про призначення арбітра, арбітражний розгляд та неотримання документів.

Представник АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» - Коваленко Ю.В. проти задоволення заяви заперечувала з підстав, наведених в письмових запереченнях на заяву.

Заслухавши пояснення представників учасників арбітражного розгляду, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, а також заперечення проти них, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 3 березня 2014 року між Компанією «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) та ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» був укладений договір № RS-ZALK-2014/2, за умовами якого заявник, як постачальник, зобов`язувався поставити, а товариство, як покупець, прийняти та оплатити на умовах цього договору алюмінієву продукцію.

Відповідно до пункту 9.2 правочину, всі спори, протиріччя чи вимоги, що виникають з цього договору або у зв`язку з ним, в тому числі такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягали оскарженню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації відповідно до його регламенту. До цього договору та усіх відносин, пов`язаних з ним, застосовується законодавство Російської Федерації.

6 вересня 2017 року Компанія «РС Інтернешнл ГмбХ» звернулась до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації з позовом, посилаючись на невиконання ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» умов договору від 3 березня 2014 року № RS-ZALK-2014/2 щодо оплати поставленої продукції, незважаючи на претензію, надіслану товариству 3 травня 2017 року.

Відповідно до Правил арбітражу міжнародних комерційних спорів призначено головуючим колегії арбітрів Лісіцина-Свєтланова А.Г. , зі сторони позивача обрано арбітром Губіна Є.П. , зі сторони відповідача - Філатова І.А .

Про склад арбітрів сторони були повідомлені 15 листопада2017 року, однак від них не поступило ні зауважень, ні відводів.

У судове засідання 12 лютого 2018 року відповідач, який був належним чином сповіщений про дату, час та місце засідання, явку свого уповноваженого представника не забезпечив.

Як свідчать матеріали справи, на адресу місцезнаходження товариства, яка визначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань України, неодноразово направлялися поштові відправлення з повідомленнями про вручення, а саме: 11 жовтня 2017 року - матеріали позовної заяви, 15 листопада 2017 року - повідомлення про визначення складу арбітрів, 27 грудня 2017 року - повістка МКАС, 2 квітня 2018 року - рішення у справі № М-155/2017.

Проте, відповідач відмовився від отримання кореспонденції, зокрема, копії позовної заяви та повістки про слухання справи, а тому колегія арбітрів дійшла висновку про те, що товариство було належним чином повідомлено МКАС про початок та проведення арбітражного розгляду і спір може бути розглянутий по суті за його відсутності.

При цьому, колегія арбітрів дійшла висновку про те, що спір підлягає вирішенню відповідно до норм Конвенції ООН «Про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (Віденської конвенції ), а до питань, що прямо не врегульовані нормами Віденської конвенції або загальними принципами, на яких вона заснована, субсидіарно підлягають застосуванню норми законодавства Російської Федерації.

Як встановлено арбітражем, позивачем за договором поставлено товару на загальну суму 1 545 987,96 доларів США, яку не оспорював і відповідач та яка підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, піписаного між сторонами, неустойка склала 77 299,40 доларів США, а Компанія «РС Інтернешнл ГмбХ» сплатила 44 733 доларів СШАреєстраційного та арбітражного зборів при подачі позову.

2 квітня2018 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації ухвалено рішення про задоволення зазначених вимог у справі № М-155/2017.

Відповідно до довідки арбітражу від 3 листопада 2020 року № 1800-М-155/1859 зазначене рішення є обов`язковим з дати його винесення - 2 квітня 2018 року.

Згідно із частиною першою статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Міжнародно-правовою основою визнання та виконання іноземних арбітражних рішень в Україні є Нью-Йоркська Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року (далі - Нью-Йоркська Конвенція 1958 року), Конвенція про правову допомогу 1993 року та Київська Угода 1992 року.

Нью-Йоркська Конвенція 1958 року є чинною як для України (держави визнання та виконання арбітражного рішення), так і для Російської Федерації (держави, арбітраж на території якої ухвалив рішення).

Нью-Йоркська Конвенція 1958 року зобов`язує державу, що її підписала, визнавати іноземні арбітражні рішення обов`язковими та виконувати їх. До визнання та виконання іноземних арбітражних рішень не повинні застосовуватися істотно більш обтяжливі умови, ніж ті, які існують для визнання і виконання «внутрішніх» рішень (стаття III).

У Нью-Йоркській Конвенції 1958 року встановлені однакові для всіх держав-учасниць вичерпні, такі, що не підлягають розширеному тлумаченню, переліки: по-перше, документів, які сторона має надати органу «компетентної влади» у разі звернення з клопотанням про визнання і примусове виконання арбітражного рішення, і, по-друге, підстав, з яких компетентний суд може відмовити у визнанні і виконанні арбітражного рішення.

Визначення органу, до компетенції якого належить розгляд клопотання про визнання і виконання арбітражного рішення, а також процедура розгляду таких клопотань здійснюється відповідно до норм національного законодавства тієї держави, де запитується визнання і виконання рішення.

Відповідно до положень частини першої статі 475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Форма, зміст заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, документи, що до неї додаються, визначені статтею 476 ЦПК України.

На рівні внутрішнього законодавства правило обов`язковості визнання та виконання арбітражного рішення при поданні до компетентного суду письмового клопотання (заяви) закріплено у частині першій статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж». Цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, однак положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (стаття 1).

Статтею V Нью-Йоркської Конвенції, статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана;

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу;

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Суд держави, в якій подане таке клопотання, зобов`язані здійснювати перевірку того, чи призведе до порушення публічного порядку України саме визнання і звернення до виконання цього арбітражного рішення.

Застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення, є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах.

Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, спірні правовідносини виникли на підставі укладеного 3 березня2014 року договору про постачання алюмінієвої продукції.

Обставини, встановлені рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено виключно щодо боржника ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому суд вважає, що виконання зазначеного рішення, яке поширює свою дію тільки на боржника, не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям.

ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», яке відповідно до протоколу № 24 позачергових загальних зборів змінило тип та найменування з публічного на акціонерне товариство, не віднесено до підприємств оборонно-промислового комплексу, внесеного до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, відповідно відсутні підстави для застосування положень частини другої статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Між тим, спірні правовідносини у межах розгляду цієї справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), з яких не вбачається застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України.

Відповідно до пункту (b) частини першої статті V Нью-Йоркської Конвенції у визнанні та виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем, де проситься визнання і приведення у виконання, докази того, що сторона, проти якої винесене рішення, не була належним чином повідомленою про призначення арбітра або про арбітражний розгляд чи з інших причин не могла надати свої пояснення.

Аналогічні положення містяться у пункті б) частини першої статті 478 ЦПК України, якими передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

В запереченні на заяву АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» вказує на те, що товариство не було належним чином повідомлене про призначення арбітра, арбітражний розгляд та не отримувало документи (позовні матеріали, повістки, рішення суду).

Апеляційний суд відхиляє такі доводи, оскільки за змістом рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року, ухваленого у справі № М-155/2017, в судове засідання 12 лютого 2018 року представник відповідача, який був належним чином сповіщений про дату, час та місце засідання, не з`явився.

Більше того, наданими апеляційному суду матеріалами належним чином підтверджено, що відповідач відмовлявся від отримання направленої йому МКАС кореспонденції кур`єрською службою доставки - Компанією АТ «ДХЛ Інтернешнл» (DHL International), а тому колегія арбітрів дійшла висновку про те, що товариство було належним чином повідомлено про початок та проведення арбітражного розгляду і спір може бути розглянутий по суті за його відсутності.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт належного повідомлення ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про арбітражний розгляд справи № М-155/2017.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених пунктом (b) частини першої статті V Нью-Йоркської Конвенції, відповідно, і пункті б) частини першої статті 478 ЦПК України для відмови у наданні дозволу на виконання запитуваного рішення.

Суд також враховує, що положеннями пунктів 4.1., 5.1.2, 9.1 договору від 3 березня 2014 року № RS-ZALK-2014/2 встановлено, що оплата товару та пені передбачена у доларах США.

Частина шоста статті 479 ЦПК України передбачає, що якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Разом з тим, відповідна заява стягувача про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали до апеляційного суду не надходила.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Згідно із вищенаведеними нормами права Україна, як держава, за загальним правилом визнає та виконує іноземні арбітражні рішення на підставі норм міжнародного права, імплементованих у національному законодавстві, не здійснюючи оцінки їх правильності по суті.

Таким чином підстави для відмови у задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення відсутні, адже судовим розглядом встановлено, що Компанія «РС Інтернешнл ГмбХ» звернулася із заявою про визнання та надання дозволу на виконання остаточного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року, ухваленого у справі № М-155/2017, у межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи відповідно до переліку, визначеного статтею 476 ЦПК України, на час звернення Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» до суду рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року вступило в законну силу, є остаточним для сторін та підлягає виконанню, а ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» належним чином повідомлено про арбітражний розгляд, договір, який містить арбітражне застереження недійсним не визнавався, рішення не порушує публічний порядок України та винесене щодо спору, передбаченого арбітражною угодою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 824/217/20 (провадження № 61-1299ав21) за заявою Компанії RS International GmbH про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 14 грудня 2017 року у справі № М-119/2017 за позовом Компанії RS International GmbH до ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заборгованості за договором постачання алюмінієвої продукції від 23 грудня 2013 року № RS-ZALK-2014.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із частиною першою статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено, а боржником не наведено, підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року у справі № М-155/2017 за позовом Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) до ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заборгованості за договором постачання алюмінієвої продукції від 3 березня 2014 року № RS-ZALK-2014/2, заява Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені заявником, а саме 1 135 гривень судового збору за подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Керуючись статтями 23, 141, 259, 260, 268, 474 - 479 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року у справі № М-155/2017 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 2 квітня 2018 року у складі колегії арбітрів: голови - Лісіцина-Свєтланова А.Г., арбітрів: Губіна Є.П., Філатова І.А., у справі № М-155/2017 за позовом Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) до публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заборгованості за договором постачання алюмінієвої продукції.

Видати виконавчий лист про стягнення з публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (код за , адреса місцезнаходження: 69032, Україна, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15) на користь Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) (унікальний ідентифікаційний номер підприємства: СНЕ-113.642.450, адреса місцезнаходження: Баарерштрассе, 22, 6300 м. Цуг, Швейцарія) заборгованості з оплати поставленого товару в розмірі 1 545 987,96 доларів США, суму неустойки в розмірі 77 299,40 доларів США, а також 44 733 доларів США на відшкодування витрат Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) по сплаті реєстраційного та арбітражного зборів.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (код за , адреса місцезнаходження: 69032, Україна, м. Запоріжжя, Південне шосе, 15) на користь Компанії «РС Інтернешнл ГмбХ» (RS International GmbH) (унікальний ідентифікаційний номер підприємства: СНЕ-113.642.450, адреса місцезнаходження: Баарерштрассе, 22, 6300 м. Цуг, Швейцарія) судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу в розмірі 1 135 гривень.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду складено 20 травня 2021року.

Суддя Н.В. Ігнатченко