ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/837/20

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/405/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретарі: Бивалькевич Т.В., Шапко В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційні скарги ОСОБА_1 та Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» про стягнення заборгованості по заробітній платі, лікарняних та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради,

дата та місце складання повного тексту рішення: 25 грудня 2020 року, м.Ніжин,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Ніжинрайагролісництво» та, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 16934 грн 46 коп., лікарняні в сумі 9024 грн 43 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 235491 грн 81 коп.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем, починаючи з грудня 2017 року по вересень 2019 року, на посаді лісничого. Ним з КП «Чернігівоблагроліс» було укладено відповідний контракт від 18 грудня 2017 року. Наказом КП «Чернігівоблагроліс» від 16 вересня 2019 року №36/к позивача було звільнено за власним бажанням з займаної посади. В день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, зокрема відповідач не виплатив 16934 грн 46 коп. заробітної плати та 9024 грн 43 коп. по оплаті лікарняного листа з тимчасової втрати працездатності, чим порушено право на своєчасне одержання винагороди за працю, гарантоване Конституцією України та Законом України «Про оплату праці».

Позивач зазначає, що звертався до КП «Чернігівоблагроліс» щодо надання відомостей про його середній заробіток та розмір заборгованості по заробітній платі, про що надана відповідь про відсутність інформації. Вказував, що його щоденний заробіток становить 719 грн 19 коп., згідно розрахунків, здійснених з індивідуальних відомостей про застраховану особу. Уточнюючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку, надав розрахунок, згідно якого сума середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні склала 235 491 грн 81 коп. (313 дн. х 752,37 грн)

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ДП «Ніжинрайагролісництво» на користь позивача 16934 грн 46 коп. заборгованості по заробітній платі (без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів). У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення про стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 7000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Суд виходив з того, що позивачу нараховано заробітну плату за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя в сумі 16934 грн 46 коп. (без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів), які не виплачені, а тому підлягають стягненню.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог суд зазначив, що ОСОБА_1 , в день звільнення 16 вересня 2019 року не працював, ним не подані докази щодо пред`явлення ним вимоги про розрахунок в порядку ст.116 КЗпП України, а подання представника позивача на адресу КП «Чернігівоблагроліс» від 03 грудня 2019 року щодо надання довідки про заборгованість по заробітній платі та місячного заробітку позивача, не є вимогою в розумінні ст.116 КЗпП України до відповідача ДП «Ніжинрайагролісництво», як юридичної особи, відповідальною за проведення розрахунку при звільненні. Крім того, обов`язок забезпечення виплати заробітної плати та інших виплат станом на час звільнення позивача покладений саме на позивача, як керівника та посадової особи ДП «Ніжинрайагролісництво». Позивач не довів складу трудового майнового правопорушення в частині неналежного виконання роботодавцем своїх трудових обов`язків та вини роботодавця, що виключає відповідальність відповідача, зокрема, в частині виплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Щодо позовних вимог про стягнення 9024 грн 43 коп. лікарняних суд зазначив, що позивачем не надані докази щодо підстав нарахування даної суми, при цьому частина допомоги, яка здійснюється за рахунок коштів Фонду, в розумінні ст.116 КЗпП України не є виплатою, яка належать працівнику від підприємства. Указану частину допомоги при непрацездатності роботодавець зобов`язаний виплатити працівнику негайно після перерахування указаної суми Фондом. Відповідні докази щодо перерахування відповідачу сум Фондом також не надані.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору по вимозі про стягнення заробітної плати суд стягнув 840 грн 80 коп. з відповідача в дохід держави та, оскільки позивачем при зверненні до суду за вимогу про стягнення середнього заробітку сплачено 1064 грн 39 коп. судового збору, під час судового розгляду збільшений розмір позовних вимог в даній частині до 235491 грн 81 коп., 1 % від якої становить 2354 грн 91 коп., то суд стягнув недоплачений судовий збір у розмірі 1290 грн 52 коп. з позивача в дохід держави.

Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги щодо стягнення з відповідача лікарняних та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції проігноровані неодноразові звернення ОСОБА_1 до роботодавця про здійснення виплати заборгованості по заробітній платі, при цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що жодним законом не передбачено саме письмової форми звернення до роботодавця про здійснення розрахунку. Позивач зауважує, що законодавство України покладає обов`язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем із заробітної плати саме на роботодавця, а не на позивача, як вважає суд. Зауважує, що оплата заробітної плати до звільнення йому проводилась на картковий рахунок у «ПриватБанку», відповідачу ніщо не заважало провести розрахунок при звільненні саме на картковий рахунок.

ОСОБА_1 вказує, що безпідставною та незаконною є відмова у стягненні 9024 грн 43 коп. лікарняних, оскільки частина 4935 грн 12 коп., була перерахована відповідачу Фондом соціального страхування України 22 жовтня 2019 року, але не виплачені позивачу при звільненні.

Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує на безпідставність висновку суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , як керівник ДП «Ніжинрайагролісництво» мав змогу сам собі виплатити заробітну плату при звільненні. При цьому посилається на п.7.10 Статуту ДП «Ніжинрайагролісництво», де визначено хто та на яких підставах виконує обов`язки керівника у разі його відсутності. Зазначає, що фактично суд ігнорує той факт, що чинним законодавством про працю не передбачено можливості продовження виконання керівником підприємства посадових обов`язків у період відпустки чи тимчасової непрацездатності з метою уникнення можливих негативних наслідків.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ДП «Ніжинрайагролісництво» - Тихоновський Д.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині, якою позовні вимоги задоволено, та ухвалити нове - про відмову в стягненні з підприємства на користь позивача 16934 грн 46 коп. заборгованості по заробітній платі (без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у відповідача ще не виник обов`язок сплачувати позивачу 16934 грн 46 коп. заборгованості по заробітній платі, оскільки позивач не звертався з відповідною заявою про проведення розрахунку, тобто відповідач не порушує права позивача на своєчасність розрахунку при звільненні. При цьому підприємство не відмовляється виконати свій законодавчо встановлений обов`язок, проте такий обов`язок для відповідача ще не настав

Від ДП «Ніжинрайагролісництво» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій відповідач просить не приймати до розгляду докази, що надані позивачем до апеляційної скарги та відмовити в задоволенні його апеляційної скарги.

Доводи відзиву зводяться до того, що у відповідача не виник обов`язок виплати позивачу коштів, оскільки останній не звертався до роботодавця з даною вимогою. Відповідач заперечує, що ОСОБА_1 звертався до роботодавця в усній формі, тому позивач мав довести дані твердження належними та допустимими доказами і вважає, що позивач передчасно звернувся до суду з позовом.

Представник відповідача вважає, що жодною нормою закону не передбачений обов`язок роботодавця сплачувати кошти через банк або поштовим переказом, як помилково вважає позивач, та сплата коштів буде проводитися через касу підприємства. Та обставина, що позивачу в 2018-2019 роках заробітна плата перераховувалась на картковий рахунок в ПриватБанку не були мотивом позову, тому не підлягала з`ясуванню при розгляді справи, при цьому відповідач був позбавлений можливості заперечити щодо обставини, не наведеної в позові. При цьому, зазначає, що якщо керівник відповідача, тобто сам позивач, порушуючи ч.4 ст.24 Закону України «Про оплату праці», схвалював перерахування своєї заробітної плати на картковий рахунок в банку без письмової згоди про перерахування коштів на рахунок в банку, то це не зобов`язаний надалі роботи відповідача.

ОСОБА_1 16 березня 2021 року подано заяву в якій позивач повідомив апеляційний суд, що після ухвалення рішення 18 грудня 2020 року відповідач перерахував на картковий рахунок позивача в ПриватБанку 6542 грн 45 коп. лікарняних за рахунок коштів, які поступили підприємству від Ніжинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Чернігівській області Фонду соціального страхування України у жовтні 2019 року. Залишок лікарняних в розмірі 2482 грн 98 коп. підприємством не виплачено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач працював з 18 грудня 2017 року на посаді лісничого ДП «Ніжинрайагролісництво» (а.с.6, 49, 100).

Наказом КП «Чернігівоблагроліс» від 16 вересня 2019 року №36/к-ДП позивач був звільнений з посади лісничого за власним бажанням, відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України. В наказі зазначено про дострокове розірвання контракту від 18 грудня 2017 року та проведення нарахування, виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, розрахунок при звільненні провести у строки та в порядку ст.116 КЗпП України. У вказаному наказі наявний підпис ОСОБА_1 щодо ознайомлення з ним, що також підтверджено позивачем і в судовому засіданні (а.с.7).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо ОСОБА_1 наявні дані по ДП «Ніжинрайагролісництво» за 2019 рік: вересень - 0, серпень - 17034 грн 43 коп. фактичного заробітку (доходу), 31 днів трудових; липень - 14609 грн 71 коп. фактичного заробітку (доходу), 31 днів трудових; червень - 17688 грн 36 коп. фактичного заробітку (доходу), 30 днів трудових (а.с.8-9).

Згідно копії контракту від 18 грудня 2017 року, укладеного між КП «Чернігівоблагроліс» та ОСОБА_1 , останній, як керівник ДП «Ніжинрайагролісництво», зобов`язаний здійснювати поточне управління підприємством, організувати виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність; керівник несе персональну відповідальність за виконання та дотримання вимог Статуту підприємства та розпоряджень КП «Чернігівоблагроліс». Трудова книжка керівника зберігається разом з його справою, яку формує КП «Чернігівоблагроліс». Згідно п.2.2.9. керівник підприємства зобов`язаний забезпечити своєчасну виплату заробітної плати працівникам підприємства, а також сплату податків та інших обов`язкових платежів. В пункті 4.1 визначено, що керівнику встановлюється посадовий оклад в розмірі 15 580 грн в місяць. Керівнику забороняється самостійно нараховувати та виплачувати собі додаткові виплати, які не передбачені цим контрактом, що зазначено в п.4.5 (а.с.10-16).

У Статуті Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво», затвердженого 19 листопада 2018 року, зазначено, що ДП «Ніжинрайагролісництво» є юридичною особою, засновником якого є КП «Чернігівоблагроліс», підприємство має самостійний баланс, рахунки в установах банків, штамп, бланки і печатку. ДП «Ніжинрайагролісництво» здійснює бухгалтерський, оперативний та інші види обліку і веде статистичну, податкову, фінансову звітність. Керівник підприємства та головний бухгалтер несуть персональну відповідальність за дотримання порядку ведення і достовірність бухгалтерського та оперативного обліку, податкової, фінансової і статистичної звітності (п.6.5.). Згідно п.7.5. Статуту безпосереднє управління господарською діяльністю підприємства здійснює керівник (лісничий), який призначається на посаду за контрактом та звільняється з посади засновником за погодженням з головою ради. У разі відсутності керівника з будь-яких підстав його обов`язки виконує помічник лісничого або один із працівників підприємства за погодженням із засновником (а.с.50-56, 86-92).

Згідно копії Статуту Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, затвердженого 26 грудня 2017 року, КП «Чернігівоблагроліс» є юридичною особою і має самостійний баланс, рахунки в установах банків, штамп, бланки і печатку, дане підприємство є засновником дочірніх підприємств (а.с.67-73, 93-99).

Вбачається, що представник позивача звертався до КП «Чернігівоблагроліс» 03 грудня 2019 року з запитом про надання копії трудового контракту, довідки про заборгованість по заробітній платі, про місячний заробіток ОСОБА_1 , розрахунку заборгованості за придбані ОСОБА_1 за власні кошти запасні частини для підприємства та копії наказу про звільнення (а.с.27).

Згідно відповіді КП «Чернігівоблагроліс» від 23 грудня 2019 року повідомлено, що ДП «Ніжинрайагролісництво», засновником якого є КП «Чернігівоблагроліс», є окремою юридичною особою з відповідними правами та обов`язками, має самостійний баланс, відокремлений від балансу засновника, печатку, штат. 16 вересня 2019 року посаду лісничого ДП «Ніжинрайагролісництво» обіймав ОСОБА_1 , тобто обов`язок проведення остаточного розрахунку при звільненні працівників підприємства у порядку ст.116 КЗпП України покладався на лісничого ДП «Ніжинрайагролісництво» ОСОБА_1 КП «Чернігівоблагроліс», як окрема юридична особа, не володіє інформацією щодо місячного середнього заробітку та розміру заборгованості працівників ДП «Ніжинрайагролісництво» (а.с.28-29).

Згідно довідки КНП «Ніжинська центральна районна лікарня» від 18 травня 2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні даної установи з 04 по 16 вересня 2019 року (а.с.85), що підтверджується також і копією листка непрацездатності АДЗ №839342 (а.с.118).

Відповідно до копій розрахункових листів щодо ОСОБА_1 по ДП «Ніжинрайагролісництво»: за червень 2019 року борг за підприємством на кінець місяця 25054 грн 59 коп.; за липень 2019 року борг за підприємством на кінець місяця 16977 грн 53 коп.; за серпень 2019 року борг за підприємством на кінець місяця 8163 грн 11 коп. (а.с.105, 119-120).

Позивачем проведені самостійні розрахунки середньоденної заробітної плати - 752 грн 37 коп., яка не спростована відповідачем (а.с.105-зв.). Довідки про середній заробіток ОСОБА_1 відповідачем не надано.

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 надано виписку по карті і додатковим рахункам договору з якої вбачається, що заробітна плата зараховувалась позивачу на картковий рахунок в ПриватБанку (а.с.150-152), а також довідку Фонду Соціального Страхування України від 21 січня 2021 року з якої вбачається, що Ніжинським відділенням за рахунок коштів Фонду проведено виплату листка непрацездатності АДЗ №839342 за період з 04 вересня 2019 року по 16 вересня 2019 року в сумі 4935 грн 12 коп. на спецрахунок ДП «Ніжинрайагролісництво» 22 жовтня 2019 року (а.с.153).

Інші докази щодо предмету доказування матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (статті 117 КЗпП України).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать у строки, зазначені в статті 116 КЗпП. У разі невиконання такого обов`язку настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Достовірно встановлено, що ОСОБА_1 в день звільнення, тобто 16 вересня 2019 року перебував на лікарняному, що не оспорюється сторонами.

Заперечення сторони відповідача зводяться до того, що позивач не звертався до роботодавця з вимогою про виплату йому всіх сум при звільненні.

Апеляційний суд звертає увагу, що законодавство не містить обов`язку працівника, у разі його відсутності на роботі в день звільнення, звертатись до роботодавця саме з письмовою вимогою про проведення відповідних виплат, виплата яких законом покладена саме на роботодавця.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення особисто під підпис та особисто отримав трудову книжку, що вказує на присутність його на роботі в день звільнення. Хоча в наказі генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» вказано про проведення нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки та проведення з ним розрахунку при звільненні на підставі ст.116 КЗпП України, проте відповідач не провів остаточний розрахунок. Більш того, відповідач не надав ОСОБА_1 письмову інформацію про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, хоча й зобов`язаний відповідно до ст.116 КЗпП України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з вини відповідача позивачу не виплачено заробітну плату в день його звільнення, тому висновок суду першої інстанції про стягнення 16 934 грн 46 коп. є правильними.

Доводи апеляційної скарги представника ДП «Ніжинрайагролісництво», що у відповідача ще не виник обов`язок сплачувати позивачу 16934 грн 46 коп. заборгованості по заробітній платі, оскільки позивач не звертався з відповідною заявою про проведення розрахунку, спростовуються вищенаведеними нормами закону та ґрунтуються на невірному розумінні відповідачем норм права. Також суд зауважує, що відповідач міг, проте не провів остаточний розрахунок з позивачем при його звільненні, на картковий рахунок, куди й сплачувалась заробітна плата.

За таких обставин апеляційна скарга ДП «Ніжинрайагролісництво» залишається без задоволення.

Тлумачення пункту 6 частини 2 статті 356, частин 1-3 статті 367 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд приймає до уваги надану позивачем виписку по його карті в ПриватБанку, оскільки хоча дана виписка не підтверджує обставини наявності чи відсутності заборгованості по заробітній платі, проте вказує на можливість роботодавця виконати свій обов`язок по розрахунку з позивачем при його звільненні.

Також апеляційний суд приймає до уваги надану позивачем довідку Ніжинського відділення УВДФ в Чернігівській області ФСС України про те, що Фондом проведено оплату листка непрацездатності АДЗ №839342 за період з 04 вересня 2019 року по 16 вересня 2019 року в сумі 4935 грн 12 коп. на спецрахунок ДП «Ніжинрайагролісництво» 22 жовтня 2019 року, оскільки дана довідка безпосередньо вказує про порушення роботодавцем норм законодавства.

В той же час апеляційний суд відхиляє клопотання сторони відповідача щодо неприйняття доказів, наданих позивачем до апеляційної скарги, оскільки такі надавались позивачем внаслідок спростування висновків оскаржуваного судового рішення.

Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційним судом встановлено, що 22 жовтня 2019 року фонд соціального страхування перерахував на рахунок ДП «Ніжинрайагролісництво» кошти з оплати листка непрацездатності, проте відповідач приховуючи дану обставину, не провів негайного розрахунку з позивачем. Не сплатив дані кошти відповідач і після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, тобто в лютому 2020 року.

Лише після ухвалення судом першої інстанції 18 грудня 2020 року рішення ДП «Ніжинрайагролісництво» перерахувало на картковий рахунок у ПриватБанку 6542 грн 45 коп. лікарняних, що визнається позивачем.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що позивач мав надати докази підстав нарахування саме 9024 грн 43 коп. лікарняних не ґрунтуються на нормах закону, оскільки саме на роботодавця покладено обов`язок повідомити працівника про нараховані суми, належні працівникові при звільненні. Зважаючи на те, що ДП «Ніжинрайагролісництво» не надано іншої суми, колегія суддів приймає наданий саме позивачем розмір.

Роботодавець зобов`язаний оплатити листок непрацездатності працівнику повністю, у тому числі й за дні хвороби, після звільнення. Адже право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів ФСС виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і день звільнення), якщо інше не передбачено законом (ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність вини роботодавця з розрахунку допомоги при непрацездатності, зважаючи на те, що Фондом кошти перераховані в жовтні 2019 року, ДП «Ніжинрайагролісництво» перерахувало дані кошти позивачу лише після ухвалення рішення судом першої інстанції, проте не в повному обсязі. Доводи ОСОБА_1 в цій частині приймаються до уваги, проте слід стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 2482 грн 98 коп.

Крім того, відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків у момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15 зазначено, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те,

- з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з того, що роботодавець безпідставно, неправомірно, незаконно не провів з позивачем розрахунок при звільненні; не повідомив працівника про розмір нарахованих коштів після звільнення; після отримання коштів з оплати листка непрацездатності від Фонду виплатив їх частину більш ніж через рік, що в свою чергу свідчить про недобросовісну поведінку роботодавця. Також апеляційний суд враховує значний період затримки розрахунку при звільненні, враховує представлені позивачем докази щодо розміру його заробітку, зважаючи на відсутність розміру нарахувань саме роботодавцем; враховує, що свої заперечення відповідач фактично обґрунтовує лише тим, що позивач не висував до нього письмових вимог про остаточний розрахунок при звільненні, та вважає, що підстави для зменшення нарахованої позивачем суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні.

Крім того, зазначена сума при розгляді справи відповідачем спростована не була, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір цих нарахувань, суду подано не було, як і доказів того, що позивач допустив зловживання своїм правом з метою отримання стягнення з колишнього роботодавця.

За таких обставин, слід задовольнити вимоги ОСОБА_1 та стягнути з ДП «Ніжинрайагролісництво» 235491 грн 81 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апеляційний суд вважає надуманими та такими, що не відповідають вимогам закону, посилання суду першої інстанції на те, що обов`язок забезпечення виплати заробітної плати та інших виплат станом на час звільнення позивача покладений саме на позивача, як керівника та посадової особи ДП «Ніжинрайагролісництво», адже вбачається, що на час звільнення позивач перебував на лікарняному, чинним законодавством про працю не передбачено обов`язку продовження виконання керівником підприємства посадових обов`язків у період відпустки чи тимчасової непрацездатності та, крім того статутом ДП «Ніжинрайагролісництво» передбачено порядок виконання обв`язків відсутнього лісничого.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми права, невірно встановив фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення лікарняних та середнього заробітку за час затримки при звільненні. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині та зміні в частині розподілу судових витрат.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позов, ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 1290 грн та при поданні апеляційної скарги в сумі 3532 грн 37 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1323 грн 98 коп. недоплачених позивачем у зв`язку зі збільшенням розміру середнього заробітку.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» - залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року - скасувати в частині відмови у стягненні допомоги по тимчасовій непрацездатності та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні та змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» (16600, Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Борзнянський Шлях, 5, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 2482 грн 98 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 235 491 грн 81 коп., а разом 237 974 (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн 79 коп (обов`язкові платежі та податки з даної суми не утримані).

Стягнути з Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» (16600, Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Борзнянський Шлях, 5, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви в сумі 1290 (одна тисяча двісті дев`яносто) гривень 52 копійки.

Стягнути з Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» (16600, Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Борзнянський Шлях, 5, ідентифікаційний код в ) в дохід держави судовий збір в сумі 1323 (одна тисяча триста двадцять три) гривні 98 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» (16600, Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Борзнянський Шлях, 5, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору при поданні апеляційної скарги в сумі 3532 (три тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 37 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 травня 2021 року.

Головуючий: Судді: