Справа № 444/2610/20
Провадження № 2/444/163/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення виконкому Жовківської міської ради від 15.07.99 р. № 397 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на будівництво добудови до житлового будинку по АДРЕСА_1 » затверджено проект добудови до житлового будинку гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Дозволено гр. ОСОБА_2 будівництво добудови до житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно із затвердженим проектом.

Вказує, що на підставі такого рішення ОСОБА_2 здійснила добудову до належного їй житлового будинку.

Відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-1309/2009 р. за ОСОБА_2 визнано право власності на зведені нею до будинку АДРЕСА_2 , надбудову А-3 та гараж позначений в паспорті літерою «Д».

Вказує, що ОСОБА_2 за життя склала в його користь заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Жовківської ДНК та зареєстровано в реєстрі за № 2037.

Зі змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_2 все майно заповіла своєму синові ОСОБА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_2 він прийняв, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.03.2020 року.

Вказує, що за життя ОСОБА_2 не здійснила державної реєстрації права власності на реконструйований будинок, хоча таке право в неї виникло на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-1309/2009 р.

Враховуючи вищенаведене, просить позов задоволити.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позову не заперечили.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Жовківським РВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років в м. Жовква Львівської області, актовий запис № 90. Остання є матір`ю позивача, що стверджено копією свідоцтва про його народження Серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п`яти включно належав житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 15.07.1999 р. № 397 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на будівництво добудови до житлового будинку по АДРЕСА_1 » затверджено проект добудови до житлового будинку гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . Дозволено гр. ОСОБА_2 будівництво добудови до житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно із затвердженим проектом.

Встановлено, що за підставі такого рішення ОСОБА_2 здійснила добудову до належного їй житлового будинку.

Позивач у позовній заяві зазначив, що за життя його мама не здійснила державної реєстрації права власності на реконструйований будинок, хоча таке право в неї виникло на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-1309/2009 р.

Відповідно до такого рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01 грудня 2009 року за ОСОБА_2 визнано право власності на зведені нею до будинку АДРЕСА_2 , надбудову А-3 та гараж позначений в паспорті літерою «Д».

Встановлено, що 02 серпня 1994 року ОСОБА_3 склала заповіт, із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження, а саме все своє майно заповідає синові ОСОБА_1 , тобто позивачу по справі. Такий заповіт посвідчено державним нотаріусом Жовківської ДНК Галань Г.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2037. Заповіт не змінювався і не скасовувався, що стверджується його копією.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.03.2020 року вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_2 , 1933 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1000 га., що розташована в АДРЕСА_1 , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належала померлій.

Встановлено, що позивач є таким, що прийняв спадщину піся смерті матері.

Із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57654672, виданого Жовківською ДНК, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 (спадкодавця) в нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 364/2019.

Із копії технічного паспорта від 03.08.2009 року, виданого КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" на індивідуальний (садибний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що його загальна площа становить 94, 2 кв. м., житлова площа становить 57, 2 кв. м., допоміжна площа становить 37, 0 кв. м.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Із листа Жовківської державної нотаріальної контори від 04.09.2020 року № 983/01-16 вбачається, що така розглянула заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та зведені до будинку прибудову, надбудову, гараж в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомляє, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на вищевказаний будинок з прибудовою, надбудовою та гаражем.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після сметі своєї матері ОСОБА_2 та фактично спадщину після неї прийняв, однак не може оформити спадщину на вищевказаний будинок з прибудовою, надбудовою та гаражем, які належали померлій, так як відсутній оригінал правовстановлючого документу на вищевказане майно на ОСОБА_2 , який водночас не може бути виданий на ім`я померлої.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, фактично визнав їх, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судому порядку і у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Текст повного рішення суду виготовлено 20.01.2021 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.