СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/144/21
ун. № 759/9426/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Семененко В.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , подану в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна, власником якого є ОСОБА_2 , а саме житлового будинку загальною площею 235,6 кв.м., житловою площею 96,5 кв.м., який складається з: житлового будинку літ. А, веранди літ. А, погрібу під а1, веранди а1, жилої надбудови А1, сараю Б, гаражу Г, убиральні Д, погрібу з шийкою Е, альтанки Ж, огородження 1-3 та скважини літ. І, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224 в межах суми 140 670,44 грн. В обґрунтування зазначених вимог вказано, що ОСОБА_2 всіма засобами намагався та намається уникнути відповідальності внаслідок вчиненої дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що відповідач є пенсіонером, про інші джерела доходів позивачу невідомо, а отже стягнення збитку в рамках заявлених позовних вимог у примусовому порядку можливо тільки за рахунок відчуження майна відповідача.

В судовому засіданні, представник позивача підтримала клопотання, просила задовольнити з підстав, викладених у самій заяві.

Представник відповідача та відповідач проти задоволення заяви заперечували, наголошуючи на неспівмірності вимог позовним вимогам. Окрім того, зазначили, що відповідачу належить на праві власності і інше майно, тому незрозуміло чому позивач просить накласти арешт сааме на цей об`єкт нерухомості, вартість якого очевидно перевищує розмір позовних вимог.

Суд заслухавши сторін, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, задоволення заяви про забезпечення позову за відсутності даних щодо можливості вчинення відповідачем недобросовісних дій є неможливим. При цьому, реалізація відповідачем свого права на заперечення проти позовних вимог не може сприйматись у якості ризика невиконання судового рішення.

За змістом ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам… Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів… Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з ОСОБА_2 .

Обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається (в порядку вжиття таких заходів) арешт, процесуальним законом не передбачено. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України 19 лютого 2019 року у справі № 911/1695/18.

Разом з цим, у даному випадку, позивач просить накласти заборону на частку нерухомого майна в межах суми позовних вимог, не визначаючи при цьому розмір такої частки.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням того, що позовна заява була подана у червні 2020 року, проте, станом на день розгляду заяви, матеріали справи не містять підтвердження того, що відповідач намагався вчинити дії щодо відчуження вказаної житлового будинку. Заявник звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не надав належних, достатніх і допустимих письмових доказів на підтвердження необхідності вжиття саме таких заходів забезпечення позову, не довів їх співмірність із заявленими позовними вимогами та, що невжиття таких заходів може призвести до утруднення виконання рішення суду, а доводи, покладені в основу заяви, ґрунтуються лише на припущеннях, тому суд вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 заява про забезпечення позову по даній справі у подібний спосіб вже подавалася в червні 2020 року та була предметом розгляду суду.

Так, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову в червні 2020 року, ОСОБА_4 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на житловий будинок загальною площею 235,6 кв. м., житловою площею 96,5 кв.м., який складається з: житлового будинку літ. А, веранди літ. А, погрібу під а1, веранди а1, жилої надбудови А1, сараю Б, гаражу Г, убиральні Д, погрібу з шийкою Е, альтанки Ж, огородження 1-3 та скважини літ. І, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224 шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на вказані житловий будинок та шляхом заборони відчужувати зазначений житловий будинок в межах суми 140 670,44 гривень. Заявник зазначав що у зв`язку з тим, що відповідач має можливість відчужити належний йому житловий будинок за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 224 за адресою АДРЕСА_1 , ця обставина може ускладнити виконання рішення суду, тому звернувся до суду з вказаною заявою.

Ухвалою суду від 11.06.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено, з підстав не доведеності, що заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову та, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення його позову

Відтак, доводи заяви про забезпечення позову від 12.05.2021 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних в матеріалах справи, а лише на припущеннях заявника, та не можуть бути підставою для задоволення такої заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , поданої в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.05.2021.

Суддя Ю.В. Войтенко