Провадження № 2/288/72/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2021 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі продажу від 04 листопада 2006 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач 1), ОСОБА_3 (далі Відповідач 2) про визнання частково недійсним договору купівлі продажу від 04 листопада 2006 року в якому вказує, що підставою позову є її інтерес щодо усунення обмеження в реалізації її прав власності на майно та захист прав власності на нерухомість, отриману внаслідок виконання договору про спільну діяльність.

Позивач зазначає, що 01 листопада 2006 року її батько та баба Відповідачі по справі, уклали договір про спільну діяльність (далі Договір 1) щодо об`єднання коштів та зусиль з метою будівництва житла для Позивача та згідно умов Договору, всі набуті внаслідок його виконання кошти та майно є власністю Позивача, а представником сторін договору призначено Відповідача 2.

Способом реалізації мети договору було обрано придбання частини нежитлового приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме приміщення № 19, 20, 23, 26, 27, загальною площею 73.6 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 з подальшим перетворенням придбаних приміщень на двокімнатну квартиру.

04 листопада 2006 року на виконання Договору, Відповідач 2 на підставі договору купівлі продажу від 04 листопада 2006 року (далі Договір 2) придбала вказані приміщення та сторони договору розпочали реконструкцію приміщень господарським способом, з метою їх ізоляції від інших приміщень та облаштування окремого входу в приміщення ззовні.

Внаслідок економічної кризи та нестачі коштів на деякий час роботи було припинено, а з 2016 року Позивач, за сприяння та допомого Відповідачів, почала самостійно опікуватися будівництвом, отримала дозвіл на реконструкцію та виготовлення відповідної документації згідно рішення № 72 виконавчого комітету Попільнянської селищної ради від 25 листопада 2016 року, на її замовлення було виготовлено робочий проект, 28 серпня 2017 року подано в Управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Житомирській області повідомлення про початок будівельних робіт, завершено будівельні роботи та 03 жовтня 2017 року зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.

23 серпня 2018 року на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЖТ 61, державним реєстратором було зареєстровано право власності за Позивачем на житлову квартиру АДРЕСА_2 та з моменту оформлення за Позивачем права власності на квартиру, договір про спільну діяльність від 01 листопада 2006 року є завершеним.

Оскільки за змістом вищезазначеного Договору 1, Позивач протягом усього строку його дії була власником всього набутого майна, що підтверджується вищезазначеними та відповідними письмовими доказами, Позивач вважає, що окремі дії Відповідачів порушують її права щодо розпорядження майном.

При підписанні Договору 2, Відповідач 2, діяла інтересах Позивача, як набувача майна на підставі Договору 1 та з дозволу Відповідача 1 з метою придбання частини нежитлового приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме приміщень № 19, 20, 23, 26, 27, загальною площею 73.6 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 .

Позивач вважає свої права власника порушеними, оскільки покупцем в Договорі 2 зазначено Відповідача 2 та в реєстрі прав власності внесено її ідентифікаційні дані, як набувача нежитлових приміщень, але насправді саме Позивач є справжнім покупцем та набувачем, оскільки приміщення були придбані згідно договору про спільну діяльність за кошти Позивача з метою переобладнання в житлову квартиру та стали складовою частиною нового приміщення, а саме житлової квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку належить Позивачу.

Реальним правовим наслідком договору мало бути набуття права власності за договором Позивачем та саме на це було уповноважено Відповідача 2 згідно Договору 1, що також підтверджується попередніми та наступними діями Відповідачів, спрямованих на виконання договору про спільну діяльність.

Таким чином, існує факт невідповідності реальних намірів Відповідача 2 на настання правового наслідку щодо придбання нежитлових приміщень на користь Позивача зі змістом Договору 2 в частині покупця.

Враховуючи те, що на момент купівлі нежитлових приміщень, Позивач була малолітньою дитиною та не могла впливати на перебіг подій, її батько та законний представник Відповідач 1, діючи спільно з Відповідачем 2, не проконтролював дотримання інтересів Позивача в ході виконання Договору 1 при купівлі житлових приміщень, згідно Договору 2, отже має місце недотримання вимог щодо чинності умов правочину.

Позивач вважає, що існування договору купівлі продажу від 04 листопада 2006 року, що посвідчений державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком А.Я. з номером 3593 в Реєстрі, в діючій редакції, становить загрозу її правам власності на майно, даний договір може бути в майбутньому використаний Відповідачами для оспорення її прав власності на нерухоме майно, а тому права Позивача можуть бути захищені шляхом визнання недійсним Договору 2 в частині визначення Відповідача 2 покупцем та відповідно визнання покупцем за даним договором Позивача.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати частково недійсним договір купівлі продажу від 04 листопада 2006 року, що посвідчений державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком А.Я. за номером 3593 в Реєстрі, в частині покупця ОСОБА_3 та перевести права покупця та набувача за договором на Позивача ОСОБА_1 .

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, 06 січня 2021 року надала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність. /а.с.71-72/

Відповідач-1 ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, 06 січня 2021 року надав до суду заяву, в якій позов визнав, просив справу розглядати у його відсутність. /а.с.73-75/

Відповідач-2 ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, 06 січня 2021 року надала до суду заяву, в якій позов визнала, просила справу розглядати у її відсутність. /а.с.76-78/

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно Договору про спільну діяльність від 01 листопада 2006 року, Сторона 1 ОСОБА_3 та Сторона 2 ОСОБА_2 за цим Договором зобов`язалися шляхом об`єднання майна, коштів та зусиль спільно діяти у інтересах ОСОБА_1 , онуки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_2 з метою будівництва житла для ОСОБА_1 та надання їй допомоги в оформленні правовстановлюючих документів на новостворене житло. Для досягнення такої спільної мети Сторони вносять грошові внески в сумі по 50000 гривень кожною стороною, всього 100000 гривень, внесення коштів підтверджується підписанням даного договору. Представником Сторін за даним договором та розпорядником коштів і набутого майна є ОСОБА_3 , яка має право одноосібно вчиняти всі правочини для виконання договору. Власність на незавершене будівництво, що є проміжним результатом спільної діяльності Сторін, належить ОСОБА_1 . Способом досягнення мети договору є придбання у громадянина ОСОБА_4 частини нежитлового приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме приміщення, позначені у плані № 19, 20, 23, 26, 27, загальною площею 73.6 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_1 з подальшим знищенням придбаних нежитлових приміщень шляхом руйнування та перетворення на інше приміщення, а саме двокімнатну житлову квартиру у складі: дві житлові кімнати, кухня, туалет, ванна, коридор, передпокій, отримання поштової адреси новоствореної житлової квартири та оформлення права власності на неї на ОСОБА_1 . /а.с.4/

Як вбачається з Договору купівлі продажу від 04 листопада 2006 року, Продавець ОСОБА_4 зобов`язується передати у власність Покупця ОСОБА_3 частину нежитлового приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме приміщення, позначені на плані № 19; 20; 23; 26; 27, загальною площею 73.6 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1 , Покупець зобов`язується прийняти вказану частину нежитлового приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме приміщення, позначені на плані № 19; 20; 23; 26; 27, загальною площею 73.6 кв.м., і сплатити за них обговорену грошову суму. Продаж частини приміщення готелю вчиняється за домовленістю /а.с.5-6/

Рішенням виконавчого комітету Попільнянської селищної ради від 25 листопада 2016 року № 72, надано дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на реконструкцію нежитлового приміщення загальною площею 73.6 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 в житлове та переведення з нежитлового фонду в житловий. /а.с.7/

До матеріалів справи додано копію робочого проекту реконструкції не житлового приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме приміщень АДРЕСА_3 , 20, 23, 26, 27 під житлову квартиру АДРЕСА_2 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , який містить: - повідомлення ОСОБА_1 до Управління ДАБІ в Житомирській області про початок виконання будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 19, 20, 23, 26, 27 під житлову квартиру АДРЕСА_4 ; - договір на здійснення авторського нагляду № 53 від 09 грудня 2016 року, укладений з ОСОБА_1 ; - кошторис на виконання авторського нагляду, замовник ОСОБА_1 ; - наказ № 53 від 09 грудня 2016 року про призначення відповідального за проведення авторського нагляду; - наказ № 55 від 03 вересня 2017 року про призначення відповідального за проведення технічного нагляду; - кваліфікаційний сертифікат; - Договір № 55 про проведення технічного нагляду за виконанням робіт, укладений з ОСОБА_1 /а.с.8-20/

Відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками: реконструкція нежитлових приміщень готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , 20, 23, 26, 27 під житлову квартиру АДРЕСА_2 , замовник ОСОБА_1 . /а.с.21-26/

04 жовтня 2017 року за вих.№ 1006-3-18/2909/17 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що її декларація про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт: «Реконструкція нежитлових приміщень готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , 20, 23, 26, 26 під житлову квартиру АДРЕСА_5 » внесена до Єдиного реєстру за реєстраційним номером ЖТ 61. /а.с.27/

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 27 вересня 2017 року на замовлення ОСОБА_1 , технічна характеристика квартири: 1-а кімната 17.8 кв.м.; 2-а кімната 17.8 кв.м.; кухня 7.5 кв.м.; туалет - 1.3 кв.м.; ванна 4.9 кв.м.; коридор 4.1, 13.8, 2.5 кв.м., загальна площа квартири 69.7 кв.м. /а.с.28-30/

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 серпня 2018 року, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ЖТ61 від 03 жовтня 2017 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на квартиру, загальною площею 69.7 кв.м., житловою площею 35.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 . /а.с.31/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати частково недійсним договір купівлі продажу від 04 листопада 2006 року, в частині покупця ОСОБА_3 та перевести права покупця та набувача за договором на неї.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України, підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку вирішує питання про визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість заінтересованої особи законно реалізувати свої права.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 листопада 2006 року, Відповідач 2 на підставі договору купівлі продажу придбала частину нежитлового приміщення, а в подальшому було проведено реконструкцію вказаного приміщення та зареєстровано право власності на майно за Позивачем.

Позивач вказує, що підставою для купівлі Відповідачем 2 нерухомого майна та подальшої реєстрації за Позивачем права власності на майно, був укладений між Відповідачами договір про спільну діяльність, метою якого було будівництво житла для Позивача, проте в реєстр права власності на майно внесено відомості про Відповідача 2, що є для Позивача обмеженням в реалізації її прав власності на майно та існування договору купівлі продажу в діючій редакції, може бути в майбутньому використано Відповідачами для оспорення прав власності Позивача на нерухоме майно.

За нормами статей 15, 16 ЦК України, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року визначено, зокрема, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Судом встановлено, що спірний договір купівлі продажу було укладено Відповідачем 2 в письмовій формі, посвідчений нотаріально, за умовами договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов та на даний час право власності на майно зареєстровано за Позивачем.

Разом з тим, посилання Позивача на ту обставину, що її права власника порушено тим, що в договорі купівлі-продажу та реєстрі прав власності вказано ідентифікаційні дані Відповідача 2, що в майбутньому становитиме загрозу її правам власності, спростовуються наявністю зареєстрованого права власності Позивача на нерухоме майно, а тому заявлені нею позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки Позивачем не наведено та не додано до матеріалів справи конкретних фактичних даних, які вказують на наявність порушення її майнових прав на нерухоме майно.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, Позивач вказує, що поданий нею позов спрямований на захист її прав в майбутньому, тобто на час звернення до суду між сторонами відсутні порушені, невизнані або оспорювані цивільні права, з метою захисту яких особа має право звернутися до суду за захистом, з огляду на норми статей 15, 16 ЦК України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення її позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які вказують на наявність існування порушення, невизнання або оспорення її цивільних прав та інтересів.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Окремо слід зазначити, що визнання позову Відповідачами /а.с.73-78/ не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до вимог частини четвертої статті 206 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд, а в даному випадку відсутність заперечень Відповідача проти задоволення позову, суперечить викладеним у рішенні суду обставинам з викладених вище підстав.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтею 41 Конституції України; статтями 15, 16, 202, 203, 215, 317, 319, 321, 328, 626, 638, 655 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 77, 78, 81, 89, 128, 141, 197, 200, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі продажу від 04 листопада 2006 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник