ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3911/21 Справа № 201/9690/20 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву ОСОБА_1 про відмову

від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства.

Позов мотивований тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14.09.2012 року.

З метою фінансового розвитку родини в 2017 року ОСОБА_2 попросив надати йому нотаріальну згоду на розпорядження та придбання у спільну сумісну власність корпоративні права будь-якої юридичної особи незалежно від організаційно-правової форми як на території України, так і за її межами.

14 листопада 2017 року позивач надала чоловіку вищезазначену згоду, яку було посвідчено нотаріально.

Навесні 2020 року вони вирішили придбати частку в статутному капіталі ТОВ «Агрофірма Орільска». Позивачем було враховано, що підприємство є великим землекористувачем та володіє значними активами, зокрема земельним банком площею більше 5000 га.

04 травня 2020 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Агрофірма Орільска», сплатив грошові кошти в сумі 15480,00 гривень, які відносилися до спільної власності подружжя та придбав 45% частки статутного капіталу вказаного підприємства, господарська діяльність якого повинна була стати одним із основних джерел отримання коштів для родини відразу після придбання частки.

Наприкінці червня 2020 року ОСОБА_2 почав висловлювати свої наміри щодо продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Агрофірма Орільска». Позивач була категорично проти цього, однак згоди щодо цього сторони не дійшли та 08.07.2020 вона скасувала наданий дозвіл, що було оформлено у формі нотаріально посвідченої заяви.

21 липня 2020 року ОСОБА_2 в умовах відсутності дозволу від позивача, як його дружини, на розпорядження спільним майном подружжя, діючи самостійно, продав належну йому частку в статутному капіталі ТОВ «Агрофірма Орільска» ОСОБА_3 (відповідач 2 у справі). Одночасно з укладанням договору та на його виконання сторонами було складено акт приймання-передачі продажу частки в статутному капіталі «Агрофірма Орільска» від 21.07.2020, на підставі якого було вчинено реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі стосовно нового складу учасників товариства.

Позивач зазначив, що договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Агрофірма Орільска», що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. за реєстровим номером 3479 від 21.07.2020 та акт приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Агрофірма Орільска», що був підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. за реєстровим номером 3481, 3482 від 21.07.2020 підлягають визнанню недійсними, з огляду на те, що відчуження частки у статутному капіталі товариства за своєю правовою природою є відчуженням належних учаснику вкладів у вигляді грошових коштів. Відповідно до положень ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду із позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

14 травня 2021 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшла нотаріально засвідчена заява від ОСОБА_1 про відмову від позову від 13 травня 2021 року, посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В., зареєстровано в реєстрі за № 453, в якій вона просила прийняти відмову від позову, визнати нечинним рішення суду першої інстанції та закрити у зв`язку з цим провадження у справі.

Заява мотивована тим, що позивачем на теперішній час набуто порозуміння з відповідачами по справі, дійшла висновку щодо дійсності спірного договору купівлі-продажу та відсутність об"єктивних обставин визнання його недійсним.

У заяві також зазначено, що повністю розуміючи наслідки прийняття її відмови від позову та закриття провадження, передбачені ч.2 ст.256 ЦПК України, позивачка просила задовольнити її заяву у повному обсязі.

20 травня 2021 року в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Юдіна Н.М., підтримали подану заяву та просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши заяву про відмову від позову, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви позивача ОСОБА_1 , прийняття відмови від позову, визнання нечинним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року та закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з вимогами статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу (частина перша статті 373 ЦПК України).

Згідно з вимогами частини другої статті 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

В судовому засіданні колегією суддів було роз`яснено позивачу норми частини другої статті 256 ЦПК України, якими встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Тобто, судом встановлено, що правові наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі позивачу відомі та зрозумілі.

За таких обставин, враховуючи, що відмова від позову є правом позивача, у суду відсутні підстави не прийняти відмову позивача від позову, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відмови ОСОБА_1 від позову та, як наслідок цього визнає рішення суду першої інстанції нечинним і закриває провадження у справі.

Керуючись ст. 158,206,373,374,381,389 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства.

Визнати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року справі № 201/9690/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства - нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі товариства - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко