Провадження № 6/522/451/21
У Х В А Л А

20 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Прусс О.М.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за заявою ТОВ «ФК «АССІСТО» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в:

07 квітня 2021 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Мотивує вимоги тим, що 23 грудня 2010 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-11897/10 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором № 150/05ф. 11.02.2011 року на виконання даного рішення було видано виконавчі листи, які передано на виконання до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. 15.03.2011 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. 15.03.2011 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Главацьким Ю.А. видано постанову № В-11/717 про відкриття виконавчого провадження № 25648698. 28.12.2012 року відповідно до витягу з АСВП старшим державним виконавцем Главацьким Ю.А. (не діє) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачові. Згідно даних АСВП виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 завершено.

Зазначили, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-11897/10 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на правонаступника ТОВ «ФК «АССІСТО».

Щодо видачі дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання повідомили, що у зв`язку із перебування ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на стадії ліквідації було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Також повідомили, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитним договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ТОВ «ФК «АССІСТО» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання. На підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчих листів та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист не передавався надали Акт перевірки матеріалів кредитної справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 грудня 2010 року по справі № 2-11897/10 позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 150/05ф від 19.12.2005 року в розмірі 91 907, 34 гривень та судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 919, 07 гривень, за витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень, а разом 92 946, 41 гривень.

Рішення набрало законної сили та був виданий виконавчий документ.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2020 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено. Замінино стягувача (сторону у виконавчому провадженні) по справі № 2-11897/10 з первісного стягувача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк», в солідарному порядку, заборгованості за кредитним договором № 150/05ф від 19.12.2005 року в розмірі 91907,34 гривень та судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 919,07 гривень, за витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень, а разом 92946,41 гривень.

Щодо вимоги про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до п. 17.4 ч. І Перехідних Положень (розділ XIII) ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувана наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувана унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового Суду від 16.08.2018р. у справі №6/275-08.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд постановляє ухвалу.

Згідно ст. 123 вказаного вище Кодексу, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «АССІСТО» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання про стягнення заборгованості по справі 2-11897/10.

Керуючись ст.ст. 55, 260, 433 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ТОВ «ФК «АССІСТО» про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2010 року в цивільній справі № 2-11897/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчих документів - виконавчого листа виданого Приморським районним судом м. Одеси на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2010 року в цивільній справі № 2-11897/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Примірник ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л. М. Чернявська