Ухвала

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 753/10785/20

провадження № 61-7946ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Паньшина Сергія Степановича на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕХ-3000», про звернення стягнення несплаченої заробітної плати в межах вартості невнесеної учасником товариства частини вкладу статутного фонду товариства,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з учасника товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕХ-3000» (далі - ТОВ «ВЕХ-3000») - ОСОБА_1 кошти

у сумі 33 299,65 грн у межах невнесеної ОСОБА_1 частки вкладу статутного капіталу ТОВ «ВЕХ-3000» у рахунок погашення заборгованості ТОВ «ВЕХ-3000» по заробітній платі перед ОСОБА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «ВЕХ-3000», про звернення стягнення несплаченої заробітної плати в межах вартості невнесеної учасником товариства частини вкладу статутного фонду товариства, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі

33 299,65 грн у рахунок погашення заборгованості ТОВ «ВЄХ-3000» по заробітній платі перед ОСОБА_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

11 травня 2021року представник ОСОБА_1 - адвокат Паньшин С. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу

в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270, 00 грн.

Предметом спору у цій справі є вимоги майнового характеру, а саме: стягнення коштів у рахунок погашення заборгованості ТОВ «ВЄХ-3000» по виплаті

ОСОБА_2 заробітної плати у сумі 33 299,65 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 227 000,00 грн.

Отже, справа № 753/10785/20 є справою з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто є малозначною

в силу вимог закону.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Паньшин С. С. посилається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що касаційна скарга має виняткове значення для заявника у зв`язку з тим, що заявник є пенсіонером та тричі перебував на стаціонарному лікуванні.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені представником заявника обставини не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для особи, яка подала касаційну скаргу, оскільки посилання в касаційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням, та зводиться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», заява № 47921/08, від 09 жовтня 2018 року).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі,

то у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Паньшина С. С. подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Паньшина Сергія Степановича на постанову Київського апеляційного суду від 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕХ-3000», про звернення стягнення несплаченої заробітної плати в межах вартості невнесеної учасником товариства частини вкладу статутного фонду товариства, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник