Провадження № 2 /263/792/2021
УХВАЛА
04 січня 2021 року місто Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Є.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
02 грудня 2019 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача.
15 січня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_2 на теперішній час у місті Маріуполі не зареєстрований.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2020 року витребувано з Відділу ведення державного реєстру виборців Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського ГУ УМВС в Донецькій області.
Згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Донецькій області (філія ГЦС МВС) Територіального сервісного центру МВС № 1441 від 26 грудня 2020 року № 31/5-14414399 станом на 24 грудня 2020 року за ОСОБА_2 транспортний засіб не зареєстрований.
Згідно з відповіддю ККП «Міське Бюро Інвентаризації-Маріупольська нерухомість» від 16 грудня 2020 року № 1990 станом на 31 грудня 2012 року за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 07 лютого 2007 року, виданого Маріупольською міською радою, зареєстрованого у БТІ 07 лютого 2007 року, р-р № 17746756.
Вирішуючи питання щодо указаної заяви, суд враховує наступне.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
На підставі викладеного, враховуючи підстави позову, необхідно дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову та накладення заборони на розпорядження квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що з урахуванням ринкової вартості квартири відповідатиме вимогам співмірності заходів забезпечення позову.
Щодо вимог заявника про накладення арешту на транспортні засоби, які на праві приватної власності належать ОСОБА_2 , та не підлягає задоволенню, оскільки згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Донецькій області (філія ГЦС МВС) Територіального сервісного центру МВС № 1441 від 26 грудня 2020 року № 31/5-14414399 станом на 24 грудня 2020 року за ОСОБА_2 транспортний засіб не зареєстрований.
Також суд звертає увагу, що вимога про накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_2 задоволенню не підлягає, оскільки відомості щодо перебування у власності ОСОБА_2 частки указаної квартири відсутні.
При цьому суд враховує, що таке забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, в межах предмету позову не порушує інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
У той же час, зміст статті 317 ЦК України передбачає право власника володіти, користуватися та розпоряджатися майном, де під розпорядженням розуміється і відчуження, тому саме заборона розпорядження є належним заходом забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 3, 149, 151, 153 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Накласти арешт у вигляд заборони розпорядження майном, а саме: на квартиру АДРЕСА_3 , яка на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 07 лютого 2007 року, виданого Маріупольською міською радою, зареєстрованого у БТІ 07 лютого 2007 року, р-р № 17746756 належить ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 .
В іншій частині вимог заяви відмовити.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України за вмотивованим клопотанням учасника справи суд може скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Є.С. Ікорська