РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року

м. Рівне

Справа № 559/2094/19

Провадження № 22-ц/4815/389/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Ралець Р.В.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 червня 2020 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ТОВ «Відшкодування» про відшкодування шкоду в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року представник позивача МТСБУ Гусєв П.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 49 600 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 грудня 2017 року о 17 год. 05 хв. відповідач, рухаючись автодорогою Київ - Чоп зі сторони м. Рівне у напрямку м. Дубно Рівненської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . У подальшому водій ОСОБА_3 , рухаючись зі сторони м. Рівне в сторону м. Дубно, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , яка находилась на проїзній частині після попереднього наїзду, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події, оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то він як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник позивача МТСБУ Гусєв П.В. подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що перебування у стані алкогольного сп`яніння є умислом, оскільки потерпілий не хотів, щоб його дії призвели до таких наслідків.

Просить рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 11 грудня 2015 року було внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 14).

У довідці № 82004156 про ДТП зазначено, що 10 грудня 2017 року о 17 год. 05 хв. на автодорозі Київ - Чоп, поблизу с. Молодаво Дубенського району Рівненської області, на 364 км.+150 м. водієм транспортного засобу «SKODA SUPERB CLASSIC 1.8» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

У подальшому водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «RENAULT LOGAN» р.н. НОМЕР_2 , та рухаючись зі сторони м. Рівне в сторону м. Дубно, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , яка находилась на проїзній частині після попереднього наїзду, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події (а.с. 21).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с. 15).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 (а.с. 13).

Відповідно до інформації від 24 вересня 2019 року поліс на транспортний засіб № НОМЕР_5 в базі даних не знайдено (а.с. 20).

Згідно довідки № 1 від 03.10.2016 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, а також платіжного доручення № 7723рв від 12.10.2016, позивачем було виплачено особі, яка має право на відшкодування шкоди, а саме ОСОБА_5 суму відшкодування, яка складає 49 600 грн. (а.с. 22,23,24).

До суду подано копію заяви ОСОБА_6 про відсутність претензій будь-якого характеру матеріального та морального до ОСОБА_1 .. Заява засвідчена приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П.. Також надано копії квитанції та заяву про оплату позивачем усіх витрат пов`язаних з похованням ОСОБА_2 ..

30 грудня 2016 року постановою старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Рівненській області кримінальне провадження №0000255 закрите у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 5, 6-8).

Місцевим судом правильно встановлено обставини даної цивільної справи, однак в порушення вимог процесуального закону дослідженим в ній доказам дана невірна оцінка, зокрема висновок, а фактично припущення про умисел потерпілої, що мало наслідком невірне застосування норм матеріального права та ухвалення незаконного рішення в справі.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проте, відповідно до вимог ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріали кримінального провадження №0000255 не свідчать про наявність умислу потерпілої ОСОБА_2 , а навпаки про грубу необережність в її діях, тобто перебування потерпілої у стані сильного алкогольного сп`яніння (висновок судово-медичної експертизи №141 від 11.01.2016 року) на автодорозі Київ-Чоп при її перетині у темну пору доби не на пішохідному переході із порушеннями ПДР.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У своїй Постанові КЦС ВС від 18.10.2019 № 352/342/17 (61-40790св18) вказав, що при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Відсутність в діях відповідача складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та закриття кримінального провадження щодо водія ОСОБА_1 , відшкодування ним моральної та матеріальної шкоди потерпілій стороні не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, як володільця джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована та відшкодування за якого провела МТСБУ в обов`язковому порядку передбаченому законом № 1961-IV здійснивши регламентну виплати потерпілій стороні.

Оскільки ОСОБА_1 не доведено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої, то підстав для застосування вимог ч. 5 ст. 1187 ЦК України та відмови в позові МТСБУ не було.

Висновок місцевого суду про наявність умислу в потерпілої, дослівно: «а саме перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння на автодорозі Київ-Чоп та перетинаючи її у темну пору доби не на пішохідному переході із порушеннями ПДР, вона не лише могла передбачити такі наслідки, але й напевно свідомо допускала настання такого результату», є фактично припущенням, на чому не може ґрунтуватись судове рішення.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ, після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги МТСБУ є доведеними і підлягають до задоволення в повному обсязі.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору за подання позову (1921 грн.) та апеляційної скарги (2881,5 грн.) підлягають стягненню з відповідача в розмірі 4802,5 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01 червня 2020 року скасувати.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 49 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () понесені судові витрати в розмірі 4802,5 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків