Справа № 357/926/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі Ломако Є.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

02.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що з 14.02.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та 31.05.2017 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний момент навчається на першому курсі факультету архітектури Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, на денній формі навчання. Відповідач здорова, працездатна людина та матеріально забезпечений, аліменти на користь інших осіб не сплачує, на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити. Вона не має можливості самостійно утримувати дочку, у зв`язку із тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому просила в судовому порядку стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

04.03.2021 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.03.2021 року відповідач - ОСОБА_2 подав відзив на позов, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 31.03.2021 року, мотивуючи тим, що він із позивачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2001 року, від спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще задовго до розірвання шлюбу позивач пішла проживати до своїх батьків і діти проживали разом із нею та інколи із ним, та він завжди приймав активну участь в утриманні дітей. За рішенням суду від 16.02.2017 року у справі № 357/801/17 за позовом ОСОБА_1 , ще у період зареєстрованого шлюбу, з нього були стягнуті аліменти на дітей у розмірі 1/3 частина з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.01.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Тобто, на кожну дитину він сплачував аліменти по 1/6 частині його заробітку. Після досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття він продовжує сплачувати аліменти на меншу дочку ОСОБА_6 , але його участь в утриманні обох дітей цим не обмежується. Він у добровільному порядку допомагає дітям матеріально та спілкується із ними. Відносини меншої дитини із матір`ю є не найкращими, дитина іноді проживає разом із ним місяцями, бо її виганяють із дому. Крім того, майже усі вихідні дитина гостює у нього. Звісно, він її забезпечує в цей період в міру своїх можливостей, а також сплачує аліменти на її утримання позивачу. Всі ці факти замовчується позивачем, адже у позовній заяві вона навіть не згадує про меншу дитину, на яку сплачуються аліменти. Позивачем вказано, що дочка навчається на першому курсі факультету архітектури Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури, а до позову долучена довідка Білоцерківського національного аграрного університету від 27.01.2001 року за № 191, про те, що ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу факультету права та лінгвістики, денної форми навчання, термін навчання 01.09.2020 року 30.06.2024 року. В добровільному поряду дійсно вирішити спір вони з позивачем не мають можливості, оскільки їх стосунки є негативними із-за ставлення до дітей та із-за того, що вона витрачає отримані кошти на дітей не за призначенням. Він, звісно, згоден утримувати свою дитину офіційно, через рішення суду, якщо так бажає мати. Однак, він не має можливості щомісяця сплачувати 1/4 частину своїх доходів на ОСОБА_4 , в зв`язку з тим, що він сплачує 1/6 частину своїх доходів на дочку ОСОБА_6 , в зав`язку із епідемією та постійними локдаунами не має можливості влаштуватися на постійну і гарно оплачувану роботу, тому працює періодично на різних роботах. Також, він має утримувати себе і свою сім`ю у 2019 році він одружився та вони виховують і утримують її малолітнього сина від першого шлюбу, крім того,він матеріально допомагає своїй хворій, пристарілій матері ОСОБА_7 , 1943 року народження. Це все свідчить про його обмежені матеріальні можливості. Тому, просив позов задовольнити частково стягнути з нього аліменти на користь позивача на дочку ОСОБА_4 на період її навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), тобто до 30.06.2024 року за умови, що вона буде продовжувати навчання.

09.04.2021 року судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , та постановлено ухвалу, про прийняття додаткових доказів та виклик і допит свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що у червні 2017 року вони із відповідачем розлучилися, до повноліття дочки ОСОБА_4 відповідач сплачував аліменти у повному обсязі, борг відсутній та наразі він сплачує аліменти на їх неповнолітню дочку ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) до її повноліття в середньому 1500,00 грн. на її картковий рахунок. Дочка ОСОБА_4 на даний час навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті, є студенткою 1 курсу факультету права та лінгвістики, денної форми навчання, на контрактній основі та за її навчання вона сплачує кошти у розмірі 15750,00 грн. у рік. Дочка проживає разом із нею, вона витрачає кошти на її харчування, одяг, проїзд, підручники, тощо. Вона наразі не працює з 31.12.2020 року. перебуває на обліку у Центрі зайнятості населення та отримує державну допомогу, яка за період з січня по травень склала 3019,00 грн., також має неофіційні та не постійні заробітки у середньому 1003,00 грн. на місяць, та цих коштів не вистачає на проживання, утримання та навчання дочки.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на дочку ОСОБА_4 на період її навчання та пояснив, що він одружився вдруге і йому необхідно забезпечувати нову сім`ю, на його утриманні перебуває хвора мати, яка потребує стороннього догляду. Він лише з 17.04.2021 року офіційно влаштувався на роботу у «Київстандарт», до цього працював не офіційно та сплачував аліменти на двох дітей у повному обсязі. Менша дочка, на яку він продовжує сплачувати аліменти, на усі вихідні та іноді і місяцями проживає разом із ним. Крім заробітної плати він інших доходів не має, йому на праві власності належить будинок, де він проживає із сім`ю, транспортних засобів на праві власності не має. Йому відомо, що дочка ОСОБА_4 навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті, однак вона не зверталася до нього з питанням щодо надання матеріальної допомоги на навчання.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що вона проживає разом із матір`ю, яка її утримує та сплачує кошти за навчання. У середньому на місяць вона витрачає кошти у розмірі 3000,00 3500,00 грн., щодня мама їй видає 50 грн. на проїзд та харчування. Вона зверталася до батька з проханням надати кошти на оплату за навчання, але він відмовив. Коли вона приїздить до бабусі ( матері відповідача), то вона надає їх кошти від себе, а батько дав всього 700, 00 грн. на початку вересня. Мама, коли отримувала аліменти на неї і сестру, то відкладала ці кошти їй на оплату за навчання. Також, вона з 14 років мусить підробляти, щоб мати кошти на свої власні потреби.

Суд, заслухавши пояснення учасників справі, показання свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14.02.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2017 року, яке набрало законної сили 13.06.2017 року, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 6,7).

Згідно із довідками управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 02.02.2021 року за № 15.2-03/263 та № 15.2-03 ( а.с.8,9), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні встановлено, що фактично позивач разом із дочкою - ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що визнається відповідачем.

Згідно із довідкою № 191 від 27.01.2021 року (а.с.10), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом І курсу факультету права та лінгвістики Білоцерківського національного аграрного університету Міністерства освіти і науки України, денної форми навчання, за спеціальністю «Філологія», термін навчання ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчання здійснюється за контрактом без отримання стипендії.

Також, встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , здорова та працездатна особа, з 18.10.2019 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_11 , що підтверджено матеріалами справи ( а.с.30,34,45).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.02.2017 року, яке набрало законної сили 27.02.2017 року, у справі № 357/801/17, провадження № 2/357/1243/17 (а.с.31-32, 44), з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

З матеріалів справи (а.с. 43,44) та пояснень сторін встановлено, що 27.02.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 357/801/17, провадження № 2/357/1243/17, та пред`явлений позивачем на виконання до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби, де він перебуває на виконанні по даний час досягнення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, на яку з 20.03.2020 року стягуються аліменти з ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 досягла повноліття.

Згідно із Витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 26.03.2021 року за № 15.2-03/7870 (а.с.30), за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: з 28.12.1976 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 13.09.1996 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 25.01.2002 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 16.04.2002 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.10.2007 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з 19.01.2008 року ОСОБА_13 , 1983 року народження.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що являється сусідом відповідача, знає і позивача і третю особу, ще коли вони усі проживали разом. Наразі відповідач проживає разом із якоюсь жінкою, своєю матір`ю, яка є пенсіонеркою (77 років), насилу ходить і потребує допомоги, та племінником. Часто бачить у відповідача меншу дочку ОСОБА_6 , яка приходить до батька на вихідні, а старшу дочку ОСОБА_4 не бачив давно.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що являється сусідом відповідача, який проживає разом з іншою жінкою, племінником та матір`ю. Мати відповідача має вже похилий вік (близько 80 років) та потребує допомоги. Відповідач працює, адже щодня бачить як він їде на роботу. На вихідні дні та канікули з відповідачем проживає його менша дочка, а старшу дочку бачив на минулий вихідний день, вона до батька не приїздить, до цього її бачив, ще у період шлюбу її батьків.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховним Судом України по справі № 346/103/17 , провадження №61-20178св18 від 23.01.2019 року.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року м. Київ у справ № 635/1139/17 провадження № 61-350св17.

Разом з тим, позивач не довела у судовому засіданні належними, допустимими та достатніми доказами факт наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу платника аліментів) та щодо наявності у нього такого заробітку, який дозволив би йому утримувати свою сім`ю, сплачувати аліменти на меншу дитину та повнолітню дочку. Також, на підтвердження обставин щодо існування потреби у матеріальній допомозі зі сторони відповідача до суду не надано відповідних доказів: щодо укладеного договору про оплату за навчання та сплату даних коштів, щодо придбання навчальної літератури та посібників та щодо матеріального стану позивача.

Визначаючи розмір аліментів, суд керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, враховує, що ОСОБА_3 навчається на денному відділенні, не працює, доходів крім допомоги матері не має, та потребує матеріальної допомоги батька на період навчання, та враховує, що відповідач здорова і працездатна людина, сплачує аліменти на меншу дочку в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, заборгованості по сплаті аліментів не має та не заперечує проти стягнення на повнолітню дочку у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому стягує з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02.02.2021 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як досягнення нею 23 років.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 908,00 грн.

Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст.182, 191,199-200 СК України, ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку - ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02.02.2021 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.05.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко