Ухвала

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 485/1378/19

провадження № 61-9040св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Колосс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року у складі судді Квєтка І. А. та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 20 травня 2020 рокуу складі колегії суддів: Колосовського С. Ю.,

Локтіонової О. В., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» (далі - ТОВ «Колосс») про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5,00 га, кадастровий номер :11:000:0038, розташованої в межах території Новотимофіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, укладений 09 лютого 2011 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Колосс», право оренди зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35737807 від 19 червня 2017 року, внесеного державним реєстратором Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області Зимою Ю. В., номер запису про інше речове право: 20974619.

Стягнуто з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суд увід 20 травня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Колосс» залишено без задоволення.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого

2020 року залишено без змін.

15 червня 2020 року ТОВ «Колосс» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, з урахуванням уточненої редакції касаційної скарги, просить скасувати рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Снігурівського районного суду Миколаївської області.

Зупинено дію рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області

від 12 лютого 2020 року та постанови Миколаївського апеляційного суду

від 20 травня 2020 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

21 серпня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Предметом позову в даній справі є вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Згідно з договором оренди землі від 09 лютого 2011 року, укладеного між сторонами, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 65 505,63 грн, а розмір орендної плати складає 3 % від такої оцінки, тобто - 1 965,16 грн на рік.

При таких обставинах ціна позову, який є предметом розгляду в цій справі, з урахуванням положень пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України, становить 3 930,32 грн (1 965,16 грн х 2), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 =

210 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, відсутні.

Таким чином, не можуть бути предметом перегляду у касаційному порядку рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, як такі, що ухвалені у малозначній справі.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції від 23 жовтня 1996 року та Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії від 19 грудня 1997 року).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі

№ 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформульовано правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, то у зв`язку з цим касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказана правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Ураховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ухвалою Верховного Суду від

06 серпня 2020 рокубуло відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на судові рішення, які ухвалені у малозначній справі, касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Колосс» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2020 рокупідлягає закриттю.

Разом із тим, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України, Верховних Суд поновлює дію рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2020 року.

Керуючись статтями 19, 260, 389, пунктом 1 частини другої статті 394, частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс» про розірвання договору оренди земельної ділянки закрити.

Поновити дію рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від

12 лютого 2020 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 травня

2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська