ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/624/21 Справа № 175/3739/19 Суддя у 1-й інстанції - Нельга Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги

Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк",

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року АТ КБ Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості (а.с. 5-7), та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.01.2015 року у розмірі 57 657,60 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 19.01.2015 року між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, згідно з умовами якої відповідач отримала кредит у розмірі 20 202,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості. Проте, взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами відповідачем не виконано, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 05.08.2019 року становить 57 657,60 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 16 546,45 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 9 851,10 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 24 762,83 грн., а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 6 497,22 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року заявлені позовні вимоги АТ КБ Приватбанк задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/№ від 19.01.2015р., яка складається з:

- 16 546 (шістнадцять тисяч п`ятсот сорок шість) грн. 45 коп. заборгованість за кредитом.

1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору (а.с. 67-71).

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ КБ Приватбанк, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови та ухвалити в цій частині нове рішення яким заявлені позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с. 75-79/.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк не скористалась.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ Приватбанк підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглядаючи позов суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом заявником не оскаржується, тому в цій частині рішення суду колегією суддів не перевіряється.

Судом встановлено, що 22 серпня 2008 між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 , шляхом підписання заяви про відкриття рахунку та надання послуг, укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредитну картку тип: НОМЕР_1 , валюта: гривня, тип кредитного ліміту: фінансовий, сума кредитного ліміту: 1 000 гривень, базова процентна ставка: 30 % з розрахунку 360 днів на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, порядок погашення: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватись, як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і шляхом списання коштів з дебетової картки (а. с. 9).

Долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с. 11-34), якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані.

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Вподальшому відповідач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 35-36).

Позивачем надано копію генеральної угоди, укладеної 19 січня 2015 року між ПАТ КБ ПриватБанк (перейменовано на АТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_4 , про реструктуризацію заборгованості з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № SAMDN50ОТС001100077 від 22.08.2008 року (а.с. 10).

Пунктом 1.1.1 генеральної угоди від 19 січня 2015 року, сторони погодили зменшити розмір заборгованості, яка утворилась в період з дати надання кредиту, а саме: відсотки на 593,79 грн., комісію на 524,71 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 0,0 грн.

Згідно п. 1.1.3 зазначеної вище генеральної угоди від 19 січня 2015 року, дата остаточного погашення заборгованості за договором 31.01.2018 року.

Відповідно до п. 2.1 генеральної угоди від 19 січня 2015 року банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 20 202,94 грн. на строк 36 місяців з 19.01.2015 року по 31.01.2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 20 202,94 грн., в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості проводиться в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 732,96 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших витрат у відповідності до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.01.2018 року.

За пунктом 2.2. генеральної угоди від 19 січня 2015 року при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 6 497,22 гривень.

Пунктом 2.3 генеральної угоди від 19 січня 2015 року встановлено, що для надання послуг, банк видає позичальнику платіжну карту згідно п. 2.1 генеральної угоди.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів за кредитним договором від 19 січня 2015 року, станом на 05.08.2019 року заборгованість становить 57 657,60 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 16 546,45 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 9 851,10 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 24 762,83 грн., штрафу (відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди) в сумі 6 497,22 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 8).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору (генеральної угоди) від 19.01.2015 року, укладеної між ПАТ КБ ПриватБанк (перейменовано на АТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_4 про реструктуризацію заборгованості по кредитному договору; приймаючи до уваги погодження Розділом 2 усіх істотних умов договору, в тому числі, суму кредиту 20 202,94 грн., строк 36 місяців з 19.01.2015 року по 31.01.2018 року; сплату відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та розміру штрафу, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 7 310,30 грн., які нараховані в межах строку дії кредитного договору в період з 19.01.2015 року по 31.01.2018 року, а також штрафу у розмірі 6 497,22 грн.

В частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 01.02.2018 року по 05.08.2019 року позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 36 місяців - до 31 січня 2018 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 січня 2018 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у період з 1 по 25 число кожного місяця. Починаючи з 01 лютого 2018 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказане позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

В частині стягнення пені та комісії позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки Генеральна угода не містить відомостей про встановлення відповідальності відповідача у вигляді пені за порушення зобов`язання, а також відомостей про сплату комісії.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині відсотків за період з 19.01.2015 року по 31.01.2018 року та штрафу за недоведеністю.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не надав належної оцінки представленим у справі доказам, а тому рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року в частині стягнення відсотків за користування кредитом та штрафу необхідно скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині апеляційний суд наводить розрахунок нового розподілу судових витрат.

Позивач при зверненні до суду сплатив 1 921 грн. судового збору за подання позову (а.с. 43) та 2 881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 88), тобто всього поніс судові витрати в розмірі 4 802,50 грн.

З урахуванням принципу пропорційності, до задоволення підлягає 52,65% вимог від заявлених: 30 353,97 грн. (розмір вимог що підлягають до задоволення), х 100/ 57 657,60 (розмір заявлених вимог) = 52,65%. Тому відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 52,65% понесених ним судових витрат, що становить 2 528,52 грн.: 4 802,50 грн. (розмір понесених судових витрат) х 52,65%% = 2 528,52 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року скасувати в частині стягнення відсотків за користування кредитом та штрафу та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 19.01.2015 року у розмірі 13 807,52 грн, з яких: 7 310,30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 19 січня 2015 року по 31 січня 2018 року та 6 497,22 грн штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 528,52 грн.

В іншій частині рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

О.М. Макаров