Справа № 135/187/21
Провадження № 2/135/146/21
РІШЕННЯ

іменем України

29.04.2021 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань Міронової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу в спрощеному провадженні за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком. Згідно судового наказу виданого Гайсинським районним судом Вінницької області з ОСОБА_2 стягувались аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2011 і до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_1 він досяг повноліття, однак продовжує навчання та є студентом 3 курсу заочної контрактної форми навчання за спеціальністю «облік і оподаткування» Вінницького національного аграрного університету. Він навчається, у зв`язку з чим здійснює витрати, пов`язані з навчанням (оплата проїзду до навчального закладу, кошти на харчування, придбання одежі та взуття, необхідної літератури та канцелярських товарів). Також, він здійснює витрати по оплаті за навчання, так як навчається на контрактній основі, тому стипендію не отримує. Відповідач зобов`язаний надавати своїй повнолітній дитині допомогу на період навчання. Тому просив суд стягувати з відповідача аліменти на його користь та на його утримання в розмірі 2000 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вдовцов С.П. подав до суду відзив, згідно якого зазначив, що ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Повідомив, що стороною відповідача не заперечується, що позивач ОСОБА_1 , який доводиться сином відповідачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття, та є студентом 3-го курсу групи 31-ОП заочної контрактної форми навчання факультету обліку та аудиту Вінницького національного аграрного університету. Разом з тим, посилається на те, що позивачем не доведено, що у зв`язку з навчанням останній потребує матеріальної допомоги, оскільки в матеріалах позову відсутні будь-які докази про це. Тим паче, що позивач навчається на заочній формі навчання, а тому не позбавлений можливості працювати та забезпечувати себе матеріально. Також, позивачем не доведено, що відповідач має можливість надати позивачу матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням. Посилається на те, що у відповідача дійсно відсутня така можливість, так, як окрім позивача, на утриманні відповідача знаходиться син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина ОСОБА_6 . Відповідач сплачує на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 30/100 частини всіх видів доходів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно. На даний час відповідач ОСОБА_9 працює на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Гайсинський молокозавод» з 11.02.2020, сукупний дохід за період роботи останнього з 01.10.2020 по 31.03.2021 склав 33 633,65 грн., з них утримано 14 681,11 грн., а сума до виплати складає 18 952,54 грн. З вказаних виплат, які відповідач отримує на руки, він ще й утримує свою сім`ю: доньку ОСОБА_5 та дружину ОСОБА_6 , яка не працює, оскільки знаходиться у відпустці до досягнення донькою трьохрічного віку. Вказаних коштів катастрофічно не вистачає на життя та належне утримання доньки та дружини, а тому надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, у відповідача немає можливості. Зважаючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, в задоволенні витрат на професійну правничу допомогу розмірі 800 грн. також просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на таке.

Суд встановив що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що визнається сторонами та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

З копії судового наказу виданого 13.09.2011 Гайсинським районним судом Вінницької області вбачається, що з ОСОБА_2 стягувались аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2011 і до його повноліття.

Згідно довідки №46 виданої 02.02.2021 Вінницьким національним аграрним університетом вбачається, що ОСОБА_1 є студентом третього курсу групи 31-ОП заочної контрактної форми навчання спеціальності 071 «Облік і оподаткування». Стипендії не отримує.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Разом з тим, визначаючи обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії довідки виданої Гайсинським районним відділом державної виконавчої служби від 12.04.2021 №5591/18.4-25/1 вбачається, що у Гайсинському РВ ДВС на виконанні перебуває виконавчий лист №129/1237/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 30/100 частини всіх видів доходів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2017 і до повноліття.

З копії довідки про доходи виданої ОСОБА_2 вбачається, що він працює водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Гайсинський молокозавод», його сукупний дохід за період з 01.10.2020 по 31.03.2021 становить 33633 грн 65коп..

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що пред?явлений позивачем позов про стягнення аліментів не підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату. Сукупний дохід ОСОБА_2 01.10.2020 по 31.03.2021 становить 33633 грн 65коп., після відрахувань та утримання аліментів його дохід до виплати за вказаний період становить 18952 грн 54 коп.

На утриманні відповідача ОСОБА_2 перебуває двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зокрема, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 3/10 частини його доходу.

Відтак, суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач має можливість матеріально забезпечувати повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання, тобто позивачем не доведено, що відповідач може надавати допомогу на його утримання.

Окрім цього, позивачем не доведено і розмір коштів, які необхідні йому для навчання, до позову не додано жодних доказів на підтвердження необхідних для навчання коштів, не зазначено вартість навчання, тощо.

Крім того суд враховує, що відповідно до змісту статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Тобто, враховує і те, що мати зобов`язана також надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, в разі наявності такої можливості. Разом з тим, позивачем у позовній заяві не обґрунтовано можливості матері надавати йому кошти для навчання, як не доведено і протилежного.

Разом з тим, даючи оцінку доводам відповідача, судом встановлено, що ним не доведено, що окрім двох неповнолітніх дітей, яких він зобов?язаний утримувати, у нього на даний час є дружина, яка потребує матеріальної допомоги до досягнення дитиною трьох років. Оскільки належних доказів на підтвердження цієї обставини відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, судом встановлено, що позивачем не доведено наявності у відповідача, будь-якого доходу чи майна, за рахунок якого він мав би можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідачем же доведено, що враховуючи наявність у нього двох неповнолітніх дітей, яких він зобов?язаний утримувати, отримана ним заробітна плата не дає йому можливості надавати кошти на утримання повнолітньому сину, який навчається.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 531/582/18, та підлягають врахуванню при розгляді даної справи.

Враховуючи вказані обставини, в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати на правову допомогу залишаються за ним.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 198-200 СК України, ст. 4, 12, 81, 89, 258-265 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя