У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2021 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Кей-Колект»; АКІБ «УкрСиббанк», в особі Закарпатського управління Західного РД, відділення № 133 АКІБ «УкрСиббанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Кей-Колект»; АКІБ «УкрСиббанк», в особі Закарпатського управління Західного РД, відділення № 133 АКІБ «УкрСиббанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки подружжя.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.01.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить забезпечити позов шляхом:

накладення арешту на майно: квартира (на фасаді будівлі) з мансандрою, розташована на земельній ділянці (кутова фасадна) кадастровий номер: :59:003:0017, площею 0,0247 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також комерційну нерухомість, вбудовану в окремо стояче приміщення, загальною площею 93 кв.м., яке використовується як магазин працюючий за тією ж адресою, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які оскаржено в судовому порядку до розгляду справи по суті;

з метою недопущення заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цивільній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, заборонити ТОВ «Кей-Колект» вчиняти дії з реалізації майна за адресою: АДРЕСА_1 (лот 449428 та 449431);

зобов`язати керівництво державної системи торгів «СЕТАМ» зупинити торги з добровільного продажу майна за адресою: АДРЕСА_1 , які призначені на 11.11.2020 року по лоту № 449428;

зобов`язати керівництво державної системи торгів «СЕТАМ» зупинити торги з добровільного продажу майна за адресою: АДРЕСА_1 , які призначені на 11.11.2020 року по лоту № 449431.

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що на сайті «СЕТАМ» позивач виявив лот № 449428 з добровільного продажу квартира (на фасаді будівлі) з мансандрою загальною площею, розташована на земельній ділянці (кутова фасадна) кадастровий номер: :59:003:0017, площею 0,0247 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також лот № 449431 з продажу комерційної нерухомості, вбудованої в окремо стояче приміщення, загальною площею 93 кв.м., яке використовується як магазин працюючий за тією ж адресою. В описовій частині та в інформації про лот власником зазначено ТОВ «Кей-Колект». Станом на сьогоднішній день йому не відомо хто такі ТОВ «Кей-Колект» та підстави зазначення їх як власників їх спільного майна. Оскільки він жодних стосунків з ТОВ «Кей-Колект» не має, то йому видається дивним наявність у них права виступати у ролі добровільного продавця їх сімейного майна. Жодних пояснень з даного приводу дружина йому не повідомляє. З огляду на вищезазначене повідомляє, що він не надавав дозволу на добровільну реалізацію майна. 08.11.2020 року ОСОБА_1 подав позов про визнання майна спільним сумісним. Вказані дії свідчать про намагання ТОВ «Кей-Колект» в незаконний спосіб реалізувати майно, право власності на яке є предметом спору його позову. Вказує, що є підстави вважати, що дане майно, яке реалізується без його згоди, може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову буде заподіяно шкоду його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Дану заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог, передбачених п. п. 3, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки така не містить: обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову в даній справі є: визнання об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбудоване приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлення, що частки подружжя є рівними і складають 1/2 частину.

Заявник, подаючи заяву про забезпечення позову, просить накласти арешт на спірне нерухоме майно та заборонити третій особі ТОВ «Кей-Колект» вчиняти дії з реалізації цього майна.

Предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Проте, заява про забезпечення позову не містить відповідного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову в зазначених заявником межах та спосіб, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вимогами та доцільності накладення арешту на майно.

Слід зазначити, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Виходячи з того, що вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, подана заява про забезпечення позову не містить інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме, до заяви не додано доказів на підтвердження права власності на спірне нерухоме майно на час звернення до суду з позовом саме відповідачу ТОВ «Кей-Колект», чи іншій особі. Відповідні дані щодо права власності підтверджується, зокрема, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, однак матеріали справи таких не містять.

Відтак, у даному випадку заявник просить накласти арешт на спірне нерухоме майно та заборонити третій особі ТОВ «Кей-Колект» вчиняти дії з реалізації цього майна, однак матеріалами справи не встановлено чи належить майно ТОВ «Кей-Колект». При цьому ТОВ «Кей-Колект» не залучено до участі в справі в якості відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Проте у поданій заяві про забезпечення позову не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Разом з тим, зустрічне забезпечення це по суті гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

При цьому у принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Як встановлено судом, заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме, заявником не визначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За таких обставин, враховуючи імперативність положень ст. 151 ЦПК України щодо переліку даних, які має містити заява про забезпечення позову, дана заява про забезпечення позову не може бути прийнята судом та розглянута по суті і підлягає поверненню заявнику на підставі приписів ст. ст. 151, 153 ЦПК України, що не позбавляє заявника права повторного звернення з відповідною заявою до суду, із належним дотриманням вимог ст. 151 ЦПК України щодо змісту та форми відповідної заяви.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Кей-Колект»; АКІБ «УкрСиббанк», в особі Закарпатського управління Західного РД, відділення № 133 АКІБ «УкрСиббанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення частки подружжя повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай