Справа № 315/1514/20
Номер провадження № 2/315/44/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області, третя особа: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М., про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області, третя особа: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М., про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

20.10.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

14.12.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 19.01.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Новомиколаївською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області, актовий запис про смерть №06.

Вона з 01 червня 2006 року постійно мешкала з мамою по час її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , так як внаслідок хвороби мати потребувала стороннього догляду. Похованням матері також займалась вона. Її батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вимоги, викладені у ст.1268 ЦК України вона вважала, що прийняла спадщину після смерті матері, так проживала з нею на час її смерті, та не відмовилась від її прийняття.

Однак, коли 10 грудня 2018 року звернулась до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області з заявою для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.12.2018 року їй було відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав пропуску строку на прийняття спадщини.

Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті померлої матері.

У зв`язку з викладеним, прохала:

1) встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 11,62 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт на право приватної власності на землю серії П-ЗП № 006584 від 11.12.2001 року.

В судове засідання позивач та її представник: адвокат Мельнікова А.А. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 19.01.2021 року представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 01.12.2020 року надали клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заявлені вимоги визнали в повному обсязі.

В судове засідання третя особа: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Новоіванівка Гуляйпільського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 09.08.2002 року Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.02.1955 року батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Матір позивача ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Новоіванівка Гуляйпільського району Запорізької області, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 27.05.1997 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.11).

ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 11,62 га, розташована на території Новомиколаївської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №006584, виданого 11.12.2001 року Новомиколаївською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №177 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Новоіванівка Гуляйпільського району Запорізької області померла матір позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 29.03.2007 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Октябр Великоновосілківського району Донецької області помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 21.06.2012 року (а.с.9).

Відповідно довідки Гуляйпільської міської ради Запорізької області позивач ОСОБА_1 з 01.06.2006 року постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 по час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 , поховання ОСОБА_2 відбувалось за рахунок доньки ОСОБА_1 (а.с.7).

10.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12).

10.12.2018 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. за результатом розгляду документів, наданих позивачем для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.12).

Згідно Висновку про ринкову вартість земельної ділянки, складеного 15.09.2020 року оцінювачем ОСОБА_4 , ринкова вартість земельної ділянки площею 11,62 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №006584, виданого 11.12.2001 року Новомиколаївською сільською радою, станом на 15.09.2020 року складає 319550 грн. (а.с.13).

Згідно довідки приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. спадкова справа після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.23-24).

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.2 п.1 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути: визнання права.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України та ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення).

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

За загальним правилом, яке визначене в ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В п.3.1 Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що до суду звернулася позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, з позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, з тих підстав, що вона на час смерті матері була зареєстрована за іншою адресою, однак фактично проживала з 01.06.2006 року за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 по час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 , так як остання хворіла та потребувала догляду, тому вважала, що вона прийняла спадщину після матері - земельну ділянку площею 11,62 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №006584, виданого 11.12.2001 року Новомиколаївською сільською радою.

Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , нотаріусом винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском позивачем строку для прийняття спадщини.

Факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджений в судовому засіданні належним доказом - довідкою Гуляйпільської міської ради Запорізької області, відповідно до якої позивач з 01.06.2006 року постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 по час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 , поховання ОСОБА_2 відбувалось за рахунок доньки ОСОБА_1 .

Суд доходить висновку, що встановлення даного факту має юридичне значення для позивача, так як відповідно до ст.1268 ЦК України позивач вважатиметься такою, що прийняла спадщину після смерті матері.

А тому суд доходить висновку, що позивач виконала всі вимоги, які визначені в законодавстві для прийняття спадщини після смерті матері, але через об`єктивні обставини вона не має змоги оформити спадщину належним чином, так як її право на спадщину не визнається нотаріусом, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

А тому враховуючи те, що позивач прийняла спадщину після матері, в належному порядку звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у зв`язку з тим, що її право на спадщину не визнається нотаріусом, остання не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після матері, а також приймаючи до уваги визнання позову відповідачем та те, що визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку не буде порушувати прав та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області, третя особа: приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Демченко Т.М., про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уроженкою с. Новоіванівка Гуляйпільського району Запорізької області, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 11,62 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №006584, виданого 11.12.2001 року Новомиколаївською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №177.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.01.2021 року.

Суддя: С.М.Телегуз