ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» травня 2021 року м. Херсон

Справа № 766/12408/20

Провадження № 22-ц/819/796/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарЛитвиненко В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Булах Є. М. від 09 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа старший державний виконавець Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Потапова Тетяна Василівна про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася з вище зазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2010 році.

В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею.

У зв`язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 липня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на сина у розмірі ј всіх видів заробітку.

16 липня 2014 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції м. Херсона Галімон О. В. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. В матеріалах виконавчого провадження міститься заява ОСОБА_1 про те, що він повідомлений про рішення суду про стягнення аліментів.

В 2019 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, за наслідками розгляду якої рішенням Херсонського міського суду 11 листопада 2019 року позов задоволено, зменшено розмір аліментів до 1/6 частини від усіх видів заробітку.

З моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів в 2011 році до теперішнього часу, у зв`язку з нерегулярною сплатою аліментів та не у повному розмірі, у відповідача утворилася заборгованість, яка, відповідно до розрахунку заборгованості складеного старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Потаповою Т. В. становить 92 444,03 грн.

Відповідач оскаржив дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів до Херсонського міського суду Херсонської області, однак ухвалою суду 24 червня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, у відповідності до положень ч. 1 ст. 196 СК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, на підставі розрахунку заборгованості, наданої державним виконавцем, провела розрахунок пені, яка за період з 08 червня 2011 року по 01 серпня 2020 року становить 1 254 654,98 грн. Однак, у зв`язку з тим, що розмір пені обмежений 100 процентами від суми заборгованості, тому її розмір складає 92 444,03 грн.

ОСОБА_2 просила суд: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по сплаті аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 92 444,03 грн та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 92 444, 03 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат, попередній розмір яких складає 3 000, 00 грн.

06 лютого 2021 року ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Швальова А. Ю. подала заяву про залишення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 92 444,03 грн без розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2021 року позов в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів залишено без розгляду.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 08 червня 2011 року по 01 серпня 2020 року у розмірі 91 800 грн 03 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів змінити, зменшивши розмір неустойки (пені) з 91 800,03 грн до 43 462,52 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що до даних правовідносин застосовуються норми абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, згідно яких, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження»; враховуючи, що оскаржуване рішення суду ще не набрало законної сили, а державним виконавцем застосовані заходи примусового виконання, передбачені ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме винесена постанова про накладення штрафу у розмірі 48 981,51 грн, у відповідності до ст. 196 СК України, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання: 43 462,52 грн = 92 444,03 грн (пеня, стягнута судом) 48 981,51 грн (штраф, накладений ДВС).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважала рішення суду законним і справедливим, просила його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції взяв до уваги відсутність доказів поважності причин несплати відповідачем платежів по аліментам на утримання дитини у визначеному розмірі тривалий час, не виконання відповідачем свого обов`язку як батька утримувати свою дитину, врахував ст. 196 СК України, якою передбачена можливість стягнення пені не більше як у розмірі 100 відсотків заборгованості, прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів у розмірі 91 800, 03 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 9, 12/

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 липня 2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 08 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття /а. с. 13/.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково; зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 липня 2011 року до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття /а. с. 14-15/.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 08 червня 2011 року по 01 серпня 2020 року, складеного старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Потаповою Т. В., борг по аліментам ОСОБА_1 станом на 01 серпня 2020 року становить 92 444, 03 грн /а. с. 22-23/.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з 08 червня 2011 року по 01 серпня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментів становить 92 444, 03 грн, яку суд першої інстанції зменшив на розмір платежу за липень 2020 року, визначивши розмір пені, з урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц, провадження № 14-61цс18, у сумі 91 800,03 грн, що скаржником не оскаржується, тому перегляду апеляційним судом не підлягає.

При цьому, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати положення абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України, якими передбачено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача та його представника в цій частині заслуговують на увагу.

Відповідно до абз. 3, 5 ч. 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом і перераховуються стягувачу.

Постановою старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Потаповою Т. В. від 05 березня 2021 року, у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення аліментів, що призвело до наявної заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 3 роки, відповідно до ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь стягувача у розмірі 48 981,51 грн /а. с. 202/.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 1 ст. 196 СК України і те, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2021 року на момент винесення постанови про накладення штрафу від 05 березня 2021 року не набрало законної сили, колегія суддів вважає, що максимальний розмір пені, враховуючи штраф накладений державним виконавцем, повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання.

Таким чином, розмір пені за прострочення сплати аліментів повинен складати 42 818,52 грн = 91 800,03 грн (розмір заборгованості по аліментам, визначений судом) 48 981,51 грн (розмір штрафу, накладений державним виконавцем на ОСОБА_1 ).

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, рішення суду в частині розміру стягнутої з відповідача пені за прострочення сплати аліментів зміні з 91 800,03 грн до 42 818,52 грн.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 2 постанови КМУ № 590 від 27 квітня 2006 р. із змінами від 28.02.2018р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачає компенсацію судових витрат за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком, коли сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат. П.5 даної постанови встановлено, що Міністерству фінансів слід передбачати Державній судовій адміністрації за відповідною бюджетною програмою кошти для компенсації судових витрат у цивільних та адміністративних справах.

Оскільки ОСОБА_2 , згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з урахуванням викладеного, витрати, понесені відповідачем, пов`язані зі сплатою содового збору, при подачі апеляційної скарги в сумі 1 261,20 грн підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за рахунок держави Державною Судовою Адміністрацію України.

Керуючись ст. ст. 367, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 лютого 2021 року змінити.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з 91 800,03 грн до 42 818,52 грн.

Компенсувати понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 261,20 грн за рахунок держави Державною Судовою Адміністрацію України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 21 травня 2021 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова