Справа № 308/941/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді - Шумило Н.Б.
за участю секретаря - Луцак В.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород заяву представника позивача Лозовської З.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/941/21 ,-
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа №308/941/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтаргет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
06 травня 2021 року до суду поступила заява представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення у вказаній справі додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтаргет» витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 (три тисячі) гривень. У заяві вказано, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи № 308/941/21, позивачем було укладено Договір про надання правової допомоги № 10-07/1 від 10.07.2020 року, за яким за правову допомогу при розгляді справи адвокат Лозовська Злата Валентинівна отримала плату за стягнення спірної суми з ОСОБА_1 в розмірі 3 000,00 гривень.
У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення без виклику сторін.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення у справі № 308/941/21 від 01 квітня 2021 року судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме про витрати на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про винесення додаткового рішення у справі з даного питання.
Так, у відповідності до ч. ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження)».
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Судом встановлено, що 10 липня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтаргет» (Клієнт) та адвокат Лозовська Златою Валентинівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001668 від 30.05.2018 року, уклали договір про надання правової допомоги №10-07/1, згідно якого адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору (а.с.29-32).
У пункті 4 Договору про надання правової допомоги №10-07/1 сторони обумовили порядок здійснення розрахунків. Згідно п.п.4.11 - 4.13. Договору за результатами надання правової допомоги складається Акт, що підписується сторонами. Акт про надання правової допомоги складається адвокатом і надсилається/надається Клієнту. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом правової допомоги (без ідентифікації) і її вартість. Згідно п.4.15 Договору Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав Адвокату письмові обґрунтовані заперечення на відповідний Акт.
З рахунку-фактури № А-0000001 від 10 липня 2020 року, здійсненого на підставі Договору №10-07/1 від 10.07.2020 року, слідує, що у пункті 2 сторони Договору узгодили, що вартість юридичних послуг з питання звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 3 000,00 гривень (а.с.33). Згідно вказаного рахунку-фактури вартість наданих за договором послуг становить 16 500,00 грн. В матеріалах справи відсутні заперечення ТОВ "Фінтаргет» з приводу даного рахунку-фактури.
Згідно платіжного доручення №955 від 24.07.2020 року ТОВ «Фінтаргет» здійснило оплату ОСОБА_2 за юридичні послуги зг рах №А-0000001 від 10.07.2020 року у сумі 16 500,00 грн. (а.с.36).
Із виписки по рахунку приватного клієнта № НОМЕР_2 , сформованої 15.01.2021 року, слідує, що 24.07.2020 року було здійснено оплату за юридичні послуги зг рахунком №А-0000001 від 10.07.2020 року у сумі 16 500,00 грн. (а.с.35).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Представником позивача надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачем були дійсно понесені вищезазначені витрати по оплаті наданих послуг з правової допомоги, при цьому суд зважає на складність і обсяг справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, ціни позову, приходить до висновку, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Як вбачається із змісту позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 77 541,10 грн. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.04.2021 року позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 4 203,10 грн. заборгованості за договором.
Враховуючи, що позов задоволено частково, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 162,60 грн. (3 000,00 грн. * 5,42%).
У зв`язку з наведеним вище заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 258, 260, 270 України, суд, -
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №308/941/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтаргет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за договором.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінтаргет», місцезнаходження: м. Київ, вул. Івана Франка, 42б, ідентифікаційний код юридичної особи 41955906.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило