Постанова

Іменем України

19 травня 2021 року

м. Київ

справа № 484/1408/18

провадження № 61-15191св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - приватне підприємство «Агро-Віта.Юг»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Бондаренко Т. З., Крамаренко Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року приватне підприємство «Агро-Віта.Юг» (далі - ПП «Агро-Віта.Юг») звернулося з позовною заявою до ОСОБА_1 про повернення земельних ділянок.

Позов мотивований тим, що ПП «Агро-Віта.Юг» відповідно до договорів оренди землі є орендарем 89 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані у межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (далі - Лисогірська сільська рада) загальною площею 9,0765 га, та складають земельну ділянку 1 площею 6,4346 га та земельну ділянку 2 площею 2,5439 га.

Підприємство не має можливості користуватися зазначеними земельними ділянками, відповідно до умов договорів оренди, укладених з власниками земельних ділянок, оскільки ці земельні ділянки без будь-яких законних підстав (самозахват) обробляє ОСОБА_1

27 листопада 2017 року перевіркою, проведеною спеціалістом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за заявою позивача, встановлено, що передані в оренду

ПП «Агро-Віта.Юг» земельні ділянки ріллі зрошуваної загальною площею 9,0765 га (ділянка 1 - 6,4346 га; ділянка 2 - 2,5439 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва самовільно використовуються ОСОБА_1 , а саме ділянка НОМЕР_1 площею 6,4346 га засіяна озимою пшеницею, ділянка НОМЕР_2 площею 2,5439 га оброблена сільськогосподарською технікою.

Позивач зазначав, що дії відповідача мають ознаки самовільного зайняття земельних ділянок, адже у нього відсутні будь-які правові підстави користування цими ділянками. Крім того, вважав, що відповідно до статей 90, 95, 212 ЗК України земельна ділянка площею 6,4346 га, яка засіяна озимою пшеницею, повинна бути повернена йому із посівами без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

У квітні 2019 року ПП «Агро-Віта.Юг» подало до суду уточнену позовну заяву, в якій посилалось на те, що відповідач продовжує незаконно обробляти земельні ділянки, які знаходяться в оренді у позивача. У липні 2018 року відповідач самовільно зібрав врожай на вказаних земельних ділянках. Надалі, у квітні 2019 року відповідач знову самовільно засіяв спірні земельні ділянки. Тому вважає, що такі обставини надають позивачу право уточнити позовні вимоги, оскільки на земельних ділянках засіяні інші сільськогосподарські культури.

ПП «Агро-Віта.Юг», з урахуванням уточнень позовних вимог, просило;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути позивачу земельну ділянку 1, загальною площею 6,4346 га, з посівами ярої сільськогосподарської культури;

зобов`язати ОСОБА_1 повернути позивачу земельну ділянку 2, загальною площею 2,5439 га, з посівами ярої сільськогосподарської культури;

відшкодувати витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 409,60 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Первомайського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року в задоволені позову ПП «Агро-Віта.Юг» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що саме відповідач ОСОБА_1 самовільно зайняв, використовував в особистих цілях земельні ділянки, які знаходяться у користуванні ПП «Агро-Віта.Юг» на підставі договорів оренди, та своєю протиправною поведінкою завдав позивачеві шкоду.

При цьому суд не взяв до уваги доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 надавав вказівки своїм працівникам на вчинення дій щодо обробки спірних земельних ділянок, збирання врожаю, оскільки позивач не довів у судовому засіданні, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має найманих працівників і право займатися вирощуванням зернових та інших культур або торгівлі ними. Крім того, на переконання суду першої інстанції позивач не довів, що саме відповідачу належить сільськогосподарська техніка, яка використовувалася для обробки і збирання врожаю на вказаних земельних ділянках, куди направлявся зібраний врожай і де зберігався, та взагалі всі ці дії вчинялися ним в особистих як фізичної особи цілях, а дохід від використання цих спірних ділянок отримав саме ОСОБА_1 . Також позивач не надав до суду обґрунтованого розрахунку шкоди завданої протиправною, на його думку, поведінкою відповідача.

Суд першої інстанції вказав, що обставини щодо встановлення факту самовільного зайняття відповідачем спірних земельних ділянок згідно матеріалів перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складених посадовою особою

ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області та реєстрація цього факту у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за статтею 356 КК України, на думку суду першої інстанції, не підтверджують самовільного зайняття відповідачем спірних земельних ділянок, оскільки відповідно до статті 82 ЦПК України ці документи не є належними та допустимими доказами. У кримінальному провадженні остаточне рішення не прийнято та до суду не надано, а посадові особи ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області не надали правової оцінки діям відповідача згідно зі статтями 211 ЗК України та 53-1 КУпАП.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу ПП «Агро-Віта.Юг» задоволено частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ПП «Агро-Віта.Юг» задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ПП «Агро-Віта.Юг»:

земельну ділянку загальною площею 6,4346 га, на якій розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:000:1299, :03:000:1209, :03:000:1301, :03:000:3032, :03:000:1163, :03:000:1166, :03:000:1208, :03:000:1303, :03:000:1207, :03:000:1212, :03:000:1337, :03:000:1258, :03:000:3081, :03:000:1252, :03:000:1298, :03:000:1305, :03:000:1214, :03:000:1297, :03:000:1306, :03:000:1215, :03:000:1261, :03:000:1296, :03:000:1342, :03:000:1216, :03:000:1248, :03:000:1247, :03:000:1265, :03:000:1292, :03:000:1338, :03:000:1266, :03:000:1337, :03:000:1244, :03:000:1267, :03:000:1243, :03:000:1268, :03:000:1223, :03:000:1269, :03:000:2957, :03:000:2960, :03:000:1225, :03:000:3083, :03:000:1182, :03:000:1285, :03:000:1284, :03:000:1262, :03:000:1183, :03:000:1274, :03:000:1291, :03:000:1229, :03:000:1275, :03:000:1328, :03:000:1220, :03:000:1189, :03:000:1276, :03:000:1281, :03:000:1322, :03:000:1221, :03:000:1142, :03:000:1188, :03:000:1277, :03:000:1280, :03:000:1323, :03:000:1278,

а також земельну ділянку загальною площею 2,5439 га, на якій розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:000:1901, :03:000:1879, :03:000:1876, :03:000:1870, :03:000:1869, :03:000:1868, :03:000:1848, :03:000:1849, :03:000:1850, :03:000:1851, :03:000:3058, :03:000:1854, :03:000:1855, :03:000:1856, :03:000:1858, :03:000:1859, :03:000:1860, :03:000:1845, :03:000:1842, :03:000:1841, :03:000:1838, :03:000:1836, :03:000:1835, :03:000:1837, :03:000:1844.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Агро-Віта.Юг» судовий збір у розмірі 7 278,35 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що факт неправомірного використання чужої земельної ділянки встановлюється в результаті її обстеження в порядку, передбаченому Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, про що компетентний орган повинен скласти відповідний акт, який і є належним та допустимим доказом неправомірного використання чужої земельної ділянки. Під час розгляду справи позивач на підтвердження пред`явлених позовних вимог надав до суду: акт обстеження земельної ділянки від 22 листопада 2017 року № 632-ДК/576/АО/10/01/17 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 22 листопада 2017 року № 632-ДК/1633/АП/09/01/17; акт обстеження земельної ділянки від 22 листопада 2017 року № 632-ДК/575/АО/10/01/17 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 22 листопада 2017 року № 632-ДК/1632/АП/09/01/17. Вказані акти складені уповноваженою особою відповідного компетентного органу державної влади. Цими актами зафіксовано факт того, що земельні ділянки, загальною площею 6,4346 га, засіяні ОСОБА_1 озимою культурою, а земельні ділянки, загальною площею 2,5439 га, обробляються (закультивовані) сільськогосподарською технікою ОСОБА_1 . Такі дії є порушенням пункту

«б» статті 211 ЗК України та статті 53-1 КУпАП. Тому позивач надав належні та допустимі докази неправомірного використання саме відповідачем ОСОБА_1 земельних ділянок, які передані позивачу в оренду.

З моменту отримання копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі від 13 квітня 2018 року, відповідач всупереч вимогам частини першої статті 81 ЦПК України, не надав суду доказів оскарження ним дій державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, який склав акти обстеження земельних ділянок, доказів про скасування цих актів чи будь-яких доказів на спростування висновків, викладених

у них. Суд визнав безпідставними посилання відповідача на те, що йому не було направлено копії актів перевірки, оскільки він не був присутній під час здійснення перевірки, а тому він не надавав жодних пояснень з цього приводу. Крім того, вважав необґрунтованими доводи про те, що відповідачу не зрозуміло, яким чином було визначено, що земельні ділянки загальною площею 9.0765 га, які розташовані на території Лисогірської сільської ради самовільно використовуються саме ним.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 є засновником та директором Приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» (далі - ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром») з 21 січня

1998 року, серед основних видів економічної діяльності якого є в тому числі

і «вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний)». Проте, суду не було надано належних та допустимих доказів самовільного використання спірних земельних ділянок саме ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром». Відповідач є також одноосібним засновником Фермерського господарства «Олег», яке зареєстроване як юридична особа. Надані позивачем акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 06 квітня 2018 року та показання свідка підтверджують те, що спірні земельні ділянки засіяні озимою культурою Фермерським господарством «Олег» в особі голови ОСОБА_1 , тобто земельні ділянки фактично використовуються відповідачем та обробляються із залученням працівників та техніки, яка належить ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром», засновником та директором якого він є. Також ці обставини, підтверджуються копією протоколу огляду місця події від 05 квітня 2020 року, складеного слідчим Первомайського відділу ГУ НП в Миколаївській області, та довідкою про результати розгляду звернення ОСОБА_2 від 30 квітня 2020 року

№ 7088/70-2020. Доказів на спростування цих фактів відповідач не надав. Спірні земельні ділянки до цього часу не повернуті позивачу.

Тому, апеляційний суд вважав, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ПП «Агро-Віта.Юг» спірні земельні ділянки. Водночас вимоги про повернення цих земельних ділянок разом

з посівами саме ярої сільськогосподарської культури задоволенню не підлягають, оскільки до суду не надано належних та допустимих доказів того, що указані земельні ділянки на цей час засіяні саме посівами ярої сільськогосподарської культури та чи засіяні взагалі.

Аргументи учасників справи

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. Також, оскаржена постанова апеляційного суду прийнята за відсутності представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Висновки суду апеляційної інстанції про те, що з моменту отримання копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі від 13 квітня 2018 року відповідач не надав суду доказів оскарження ним дій державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель, який склав акти обстеження земельних ділянок, а також доказів про скасування цих актів чи будь-яких доказів на спростування висновків, викладених у них, є помилковими. Такі висновки суперечать висновкам щодо застосування норми права, викладеним у постановах Верховного Суду. Відповідно до висновків Верховного Суду акт перевірки не

є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Акти обстеження спірних земельних ділянок від 22листопада 2017 року

№ 632-ДК/576/АО/10/01/17та № 632-ДК/575/АО/10/01/17, акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки

№ 632-ДК/1633/АП/09/01/17і № 632-ДК/1632/АП/09/01/17 не можуть бути братись судом до уваги, оскільки вони не породжують жодних юридичних наслідків та були складені з порушенням вимог законодавства.

Також апеляційний суд безпідставно посилався на те, що відповідно до протоколу огляду місця події від 05 квітня 2020 року та довідки про результати розгляду звернення ОСОБА_2 від 30 квітня 2020 року № 7088/70-2020 спірні земельні ділянки обробляються ОСОБА_1 із залученням працівників та техніки, яка належить ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром», оскільки не врахував норму частини шостої статті 82 ЦПК України.

Щодо твердження суду апеляційної інстанції про те, що відповідач не вживав заходів з метою спростування фактів, які викладені у протоколі огляду місця події від

05 квітня 2020 року, то воно суперечить статті 62 Конституції України. Таким чином, апеляційний суд встановив факти, які мають суттєве значення на підставі неналежних і недопустимих доказів, що є підставою для скасування оскарженого рішення та направлення справи на новий розгляд відповідно до пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 05 листопада 2020 року вказано, що підставами касаційного оскарження заявник зазначає те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі

№ 813/2524/17, від 10 травня 2018 року у справі № 811/119/13-а, від 09 серпня 2018 року у справі № 826/5302/14, від 13 грудня 2018 року у справі

№ 810/6689/14.

Також особа, яка подала касаційну скаргу, посилається на те, що постанова апеляційного суду прийнята за відсутності представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, тобто із порушенням пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України. Крім того, апеляційний суд порушив вимоги пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України (суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів). Таким чином, доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що відповідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців одним із видів діяльності ПП «Агро-Віта.Юг» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний). Керівником підприємства є ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрований як засновник, директор ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» з 21 січня 1998 року, серед основних видів економічної діяльності, крім іншого, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на праві оренди у ПП «Агро-Віта.Юг» знаходяться 89 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані у межах території Лисогірської сільської ради загальною площею 9,0765 га, та складають земельну ділянку 1 площею 6,4346 га та земельну ділянку 2 площею 2,5439 га.

На підтвердження факту самовільного зайняття спірних земельних ділянок ОСОБА_1 та його протиправної поведінки позивач надав суду:

лист ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 27 листопада 2017 року № 28-14-0.167-9027/2-17, у якому зазначено, що 89 громадян передали в оренду позивачу, належні їм на праві приватної власності земельні ділянки ріллі зрошуваної загальною площею 9,0765 га (ділянка 1 - 6,4346 га; ділянка 2 - 2,5439 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які на час перевірки

27 листопада 2017 року самовільно використовувались ОСОБА_1 , були оброблені сільськогосподарською технікою;

заяву ПП «Агро-Віта.Юг» про скоєння кримінального правопорушення від

18 липня 2018 року вих. № 48, згідно з якою позивач звертався до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про самовільне використання, оброблення сільськогосподарською технікою ОСОБА_1 89 земельних ділянок загальною площею 9,0765 га, які знаходяться в оренді у позивача на підставі укладених та зареєстрованих договорів оренди земельних ділянок. Крім цього, останній заволодів незаконно належним позивачу врожаєм. Тому в діях ОСОБА_1 та його працівників наявні ознаки злочину, передбаченого статтею 186 КК України (грабіж), оскільки вчинено відкрите викрадення чужого майна. Цими незаконними діями позивачу було завдано збитків на загальну суму приблизно 250 000,00 грн;

витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженню від 19 липня 2018 року № 0001796 за статтею 356 КК України про те, що 18 липня 2018 року до Первомайського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшло повідомлення від директора ПП «Агро-Віта.Юг» ОСОБА_2 щодо самоправного оброблення ОСОБА_1 земельних ділянок, які розташовані на території Лисогірської сільської ради та перебувають в оренді ПП «Агро-Віта.Юг»;

заяву ПП «Агро-Віта.Юг» про проведення перевірки фактів порушення земельного законодавства від 21 квітня 2019 року. Відповідно до цієї заяви позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з повідомленням про самовільне оброблення ОСОБА_1 земельних ділянок, які знаходяться в оренді ПП «Агро-Віта.Юг». За результатами перевірки підприємство просило вжити заходів щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтями 53-1, 56 КУпАП, надати вмотивований висновок за результатами перевірки та копії актів обстеження і актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки;

акт обстеження земельної ділянки від 22 листопада 2017 року

№ 632-ДК/576/АО/10/01/17 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 22 листопада 2017 року

№ 632-ДК/1633/АП/09/01/17, складені державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Врадіївському, Кривоозерському, Первомайському районах та місті Первомайську управління з контролю за використанням та охороною земель

ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Лемешко Т. В. у присутності

ОСОБА_3 , яким підтверджено факт зайняття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки площею 6,4346 га, що перебуває в оренді позивача;

акт обстеження земельної ділянки від 22 листопада 2017 року

№ 632-ДК/575/АО/10/01/17 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки від 22 листопада 2017 року

№ 632-ДК/1632/АП/09/01/17, складені державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Врадіївському, Кривоозерському, Первомайському районах та місті Первомайську управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Лемешко Т. В., в присутності ОСОБА_3 , яким підтверджено факт зайняття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки площею 2,5439 га, що перебуває в оренді позивача.

Апеляційний суд встановив, що наявні в матеріалах справи докази свідчать також про те, що спірні земельні ділянки обробляються з залученням працівників та техніки, яка належить ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром», засновником та директором якого є ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У справі, що переглядається:

суди встановили, що відповідач є засновником і директором Фермерського господарства «Олег» (далі - ФГ «Олег») та ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром»; спірні земельні ділянки засіяні озимою культурою ФГ «Олег»; земельні ділянки обробляються із залученням працівників та техніки, яка належить ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» і ФГ «Олег».

зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у ПП «Агро-Віта.Юг», в першу чергу, виник з ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» і ФГ «Олег»,а тому ОСОБА_1 є неналежним відповідачем.

ПП «Агро-Віта.Юг»позовних вимог до ПП «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» і ФГ «Олег» не пред`являло, клопотань про залучення, до участі у справі як співвідповідачів не заявляло, а тому, за таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ПП «Агро-Віта.Юг» спірні земельні ділянки, пред`явлених до неналежного відповідача.

За таких обставин апеляційний суд зробив неправильний висновок про часткове задоволення позову. Натомість суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог, проте помилився щодо мотивів такої відмови, оскільки позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Тому постанову апеляційного суду слід скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що оскаржена постанова апеляційного суду прийнята за відсутності представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Агро-Віта.Юг» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року, а ухвалою цього ж суду від 15 квітня 2020 року визнано підготовку справи до апеляційного розгляду закінченою, призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 2, а. с. 108, 110);

сторонам (їх представникам) надсилалися судові повістки - повідомлення про виклик до Миколаївського апеляційного суду на 16 вересня 2020 року на 10 год 40 хв, які представник позивача, відповідач та його представник отримали 08 вересня 2020 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення із відповідними відмітками (т. 2, б/н після а. с. 249);

оскаржену відповідачем постанову апеляційного суду прийнято 16 вересня 2020 року (т. 3, а. с. 91-115).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги, з урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20), дають підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що оскаржену постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції змінити, шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; а також вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 7 232,35 грн. Разом з цим судовий збір, який підлягав сплаті відповідачем за подання касаційної скарги, становив 7 232,34 грн (3 616,17 * 200%). Тому з ПП «Агро-Віта.Юг» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені судові витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 7 232,34 грн.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року скасувати.

Рішення Первомайського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Стягнути з Приватного підприємства «Агро-Віта.Юг» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, в розмірі 7 232,34 грн.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанціїпостанова Миколаївського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

І. О. Дундар Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук