Єдиний унікальний номер 234/1013/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/154/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року

м. Бахмут

справа № 234/1013/16-ц

провадження № 22-ц/804/154/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.

за участю секретаря Цимбал Д.А.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Запорожець Ірина Миколаївна,

стягувач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду від 6 жовтня 2020 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець Ірини Миколаївни, заінтересована особа Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (суддя Кравченко О.Ю.), ухваленого в приміщенні суду в місті Краматорськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ СКАРГИ

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області зі скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу обґрунтовано тим, що 13.08.2020 року головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець І.М. було відкрите виконавче провадження №62807248 по виконавчому листу №234/1013/16ц; 2/234/1323/16, виданому Краматорським міським судом Донецької області 13.11.2019 року на підставі заяви представника КБ «Приватбанк» Федченко Максима Леонідовича, яка надійшла до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та була зареєстрована 13.08.2020 року за вхідним №28353/17-13/21.

13.08.2020 року державним виконавцем також були винесені постанови по ВП №62807248 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1049,29 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 69 грн. та постанова про арешт майна боржника.

Вважає дії та рішення державного виконавця неправомірними, оскільки, оскаржувані постанови в порушення вимог п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та абз.4, абз.11 п.7 глави 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р.№512/5 (у редакції наказу від 29.09.2016 року №2832/5) не містять обов`язкових реквізитів, а саме прізвища, ім`я та по-батькові державного виконавця.

Також посилається на пункти 5.23, 5.26 вимог щодо оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 №55 та Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, статтю 15 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частину 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що представником стягувача не надано виконавчому органу документи на підтвердження своїх повноважень як представника АТ КБ «Приватбанк» та стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання,

Враховуючи ці обставини , просила скасувати винесені в рамках ВП № 62807248 постанови, як заходи примусового виконання рішень, здійснені не у спосіб та не в порядку, встановленому законодавством України, а саме:

1) постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець І.М. про відкриття виконавчого провадження №62807248 від 13.08.2020 року по виконавчому листу № 234/1013/16 ц; 2/234/1323/16, виданого Краматорським міським судом Донецької області 13.11.2019 року;

2) постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець І.М. по ВП № 62807248 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1049,29 грн.;

3) постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець І.М. по ВП № 62807248 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 69,00 грн.;

4) постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець І.М. по ВП № 62807248 про арешт майна боржника у межах 11611,14 грн.

Зобов`язати Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повернути стягувачу виконавчий документ на підставі п.2-3 ч.1 та п.6 ч.4 ст.4, ч.3, ч.4 ст.16 та п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ УХВАЛИ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

ЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки документам, які були надано ОСОБА_2 на підтвердження своїх повноважень як представника АТ КБ «Приватбанк», а винесені державним виконавцем постанови є недійсними, оскільки не відповідають не відповідають вимогам закону щодо порядку їх винесення.

Також звертає увагу, що на відміну від вимог ч.2 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність 05.01.2017 року, нова редакція Закону України про «Про виконавче провадження» не містить вказівки щодо поновлення перерваного строку, тому зазначені строки повинні зараховуватись до загального строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, якій в даному випадку вже сплинув.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, викладеним в обґрунтування скарги на дії державного виконавця. (а.с. 1-8)

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник заявника адвокат Григор`єв О.І. у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги повністю підтримав, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Представник Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник стягувача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Головний державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВДВС Запорожець І.В. у відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що всі її дії вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та права заявника порушені не були. Просила апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу інших учасників не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження було відкрито на підставі належних документів, постанови державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а строк пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем пропущено не було, оскільки після переривання зазначеного строку у зв`язку з поверненням виконавчого документа, такий строк поновлюється з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 18 ЦПК України).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, а саме за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Краматорського міського суду , яке набрало чинності 7 лютого 2017 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 01.06.2007 року у розмірі 10492,85 грн.

25.01.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була скасована ухвалою Краматорського міського суду від 13 травня 2020 року та виконавчий лист було повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 2 частини 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» 24.07.2020 року. (а.с. 17-19,45, зворот)

Постановою від 13.08.2020 року головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець І.М. повторно було відкрито виконавче провадження №62807248 про примусове виконання виконавчого листа №234/1013/16-ц;2/234/1323/16, виданого 13.11.2019 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення боргу у розмірі 10492,85 грн. з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». (а.с. 40, зворот)

Заява про відкриття виконавчого провадження подана 13.08.2020 року представником АТ КБ «Приватбанк» Федченко М.Л., який на підтвердження своїх повноважень надав копію довіреності ПАТ КБ «Приватбанк», яка діє до 13.11.2020 року, на якій винено надпис «Згідно з ІНФОРМАЦІЯ_1 » та підписано представником ОСОБА_2 (а.с. 46)

Згідно пункту 2 Статуту АТ КБ «Приватбанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 594, Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк ПриватБанк.

Відповідно до пункту 2 довіреності ПАТ КБ «Приватбанк» представнику Федченко М.Л. надано право посвідчення копій документів, право подавати документи, передбачені законодавством до Державної виконавчої служби. (а.с. 46, зворот)

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.12.2019 року у справі №826/5500/18 повноваження представника юридичної особи можуть бути підтверджені на підставі засвідченої ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності у ній відповідного застереження на вчинення певної дії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.09.2020 року у справі №546/1208/18 у разі коли до суду звертається представник юридичної особи, закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотаріусом або ж безпосередньо керівником юридичної особи, що видав довіреність.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, а додана до заяви про відкриття виконавчого провадження копія довіреності, посвідчена представником Федченком М.Л. є належним підтвердженням повноважень на представництво юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк» чи АТ КБ «Приватбанк», як його правонаступника.

Також з матеріалів справи вбачається, що 13.08.2020 року Головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Запорожець І.М. у рамках виконавчого провадження ВП №62807248 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1049,29 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника.

Відповідно до частини 1, пунктів 1, 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до пункту 1 Наказу Міністерства юстиції України №954/5 від 24.03.2017 року «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» встановлено, що розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (далі - Система) органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Отже, на думку апеляційного суду, всупереч доводів апеляційної скарги заявника, зазначені постанови було винесено державним виконавцем в межах своїх повноважень та з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відносно доводів апеляційної скарги щодо спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи, а саме з копії виконавчого листа вбачається, що державним виконавцем зроблено відмітки про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки виконавчий документ не підлягає виконанню на підставі ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 13.05.2020 року, та про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа на підставі пункту 2 частини 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» 24.07.2020 року. (а.с. 45, зворот)

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відповідно до ст.12 Закону України « Про виконавче провадження » виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 521/21810/17, у випадку переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання такий строк поновлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, враховуючи що виконавчий документ про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь Банку було повернуто стягувачу на підставі ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 13 травня 2020 року у справі № 234/1013/16-ц, яка набрала законної сили 03.06.2020 року, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався, у зв`язку з чим зазначений строк поновлюється з моменту повернення виконавчого документа стягувачу, а отже в даному випадку не сплинув.

Відповідно до вимог пункту 7 Глави 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції від 29.09.2016 року), зареєстрованої в Міністерстві юстиції за № 489/20802 постанова державного виконавця ,як окремий документ має містити такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність.

Постанови державного виконавця, які оскаржує заявник, дійсно, у вступній частині прізвище державного виконавця не містить, але закон не передбачає можливість скасування постанов державного виконавця з наведених підстав. Іншим вимогам закону оскаржувані постанови державного виконавця повністю відповідають.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді О.А. Мірута

О.О. Тимченко