Справа № 461/7965/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/47/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати по розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу № 461/7965/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «АСКА», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.08.2019 року о 17.00 год. у м. Львові на вул.Стрийській, відбулась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої водій автомобіля марки «Фольксваген Пассат», р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Пежо 407» р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 28.08.2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 340 грн. в дохід держави.

Цивільно правова відповідальність автомобіля марки «Фольксваген Пассат» р.н.з. НОМЕР_1 застрахована у ПрАТ УАСК «АСКА». 22.05.2020 року позивач звернувся до ПрАТ УАСК «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак звернення відповідачем ПрАТ УАСК «АСКА» не розглянуто. Оскільки 08.08.2019 року застрахованим у ПрАТ УАСК «АСКА» автомобілем марки «Фольксваген Пассат», р.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_1 , на нього покладається обов`язок нести цивільну відповідальність по відшкодуванню майнової шкоди. Враховуючи розмір ліміту страхового відшкодування, який становить 134401 грн. 72 коп., до відшкодування страховиком підлягає розмір майнової шкоди у сумі 100 000 грн. Різниця від загального розміру заподіяної майнової шкоди у розмірі 34 401 грн. 72 коп. підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_1 .

Крім того, позивач зазначає, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у завданих душевних стражданнях, нервовому потрясінні та пригніченому стані. Внаслідок ДТП істотно порушились нормальні життєві зв`язки позивача, які потребують значних зусиль для їх подальшого відновлення. Позивачем затрачено багато часу, моральних, матеріальних і фізичних зусиль, які тривалий час його виснажували та породжували у ньому душевний неспокій.

За таких обставин позивач просить стягнути з ПрАТ УАСК «АСКА» майнову шкоду у розмірі 96 750 грн., 00 коп., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500, 00 грн. витрати на евакуатор 750, 00 грн., стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 34 401 грн. 72 коп., моральну шкоду у розмірі 50000, 00 грн., понесені судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду 96 750 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду 34 401 грн. 72 коп. та моральну шкоду 5 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_2 витрати з проведення експертного дослідження - 2 500 грн. 00 коп., понесені витрати за послуги евакуатора 750 грн. 00 коп., судовий збір 922 грн. 05 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 922 грн. 05 коп.

В задоволенні решти частині вимог відмовлено.

Додатковим рішення Галицького районного суду м.Львова від 04 грудня 2020 року стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» ( адреса: 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5, ), ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , 00 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду від 24.11.2020 оскаржили відповідач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з нього майнової та моральної шкоди. Апеляційну скаргу обгрунтовує процесуальними порушеннями, які допустив суд, зокрема неповідомленням його про розгляд справи, що є порушенням ст.129 Конституції України, та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя. Крім цього, вважає висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, який взятий судом до уваги невірним. Ринкова ціна автомобіля до моменту його пошкодження є явно завищеною, а неповідомлення його про розгляд справи не дало йому можливості скористатися його процесуальними правами, зокрема заявити клопотання про призначення автотоварозначої експертизи на предмет визначення фактичної ринкової вартості пошкодженого автомобіля. Щодо рішення в частині стягнення моральної шкоди, зазначає, що суд формально посилався на характер та обсяг моральної шкоди, не конкретизував, які саме моральні страждання переніс потерпілий та чому прийшов висновку, що слід стягнути саме 5000 грн. моральної шкоди. Просить рішення в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Позивач ОСОБА_2 оскаржує рішення в частині стягнення моральної шкоди. Вважає, що стягнувши лише 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд не врахував , що дана ДТП залишила невідворотний слід у його житті, зокрема виникла психологічна проблема, пов`язана з боязким ставленням до їзди в автомобілі чи у транспорті. Також фактичне знищення автомобіля позбавило його можливості надавати допомогу його вагітній дружині у добиранні до медичних закладів та його малолітній дитині, яка під час вагітності дружини та пологів повністю була під його опікою, а також виконувати свою трудову діяльність. Звертає увагу, що після ДТП відповідач жодного разу не поцікавився станом його справ, знаючи ситуацію, а неявку в суд та неотримання повідомлень розцінює як зловживання процесуальним правами. Просить рішення в частині стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове, яким стягнути в його користь 50000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_2 надіслав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . У відзиві зазначає, що вважає доводи апеляційної скарги є формальними та висновків суду не спростовують. Вважає рішення в частині стягнення матеріальної шкоди законним та обгруниоваеним, а в частині моральної шкоди рішення оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

ПрАТ «УАСК АСКА» у Відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що не погоджується з рішенням суду та з апеляційною скаргою, однак сама рішення суду не оскаржує. Аргументи Відзиву є аналогічними до відзиву поданого в суд першої інстанції, зокрема вважає, що позивач не мав права на отримання страхової виплати, оскільки на момент ДТП не був власником автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи зазначене, рішення суду переглядається лише в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 , а також в частині розміру моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 34401,72 грн. суд першої інстанції виходив з того, що завдана потерпілому шкода перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому різниця підлягає стягненню з винної особи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з таких мотивів.

Судом встановлено такі обставини.

08.08.2019 року о 17.00 год. у м. Львові на вул. Стрийській сталась дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Фольксваген Пассат» д.н.з. під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Пежо 407» д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 власником транспортного засобу марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_7 є ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 28.08.2019 року у справі №461/6061/19 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 340, 00 грн. штрафу. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ УАСК «АСКА», що підтверджується копією електронного страхового полісу №185345532. Ліміт страхового відшкодування становив 100 000, 00 грн.

Відповідно до висновку №228 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 17.11.2019 року, вартість матеріального збитку з точки зору, заподіяного власнику автомобіля марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його аварійного пошкодження у ДТП, у зв`язку із тим, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до цього пошкодження і відповідно проводити його рівноцінно ремонтному відновленню економічно недоцільно, визначається у розмірі його ринкової вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик, показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному догляді 20.08.2019 року вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах на момент ДТП становила 177 807 грн. 42 коп. Імовірна ринкова вартість автомобіля марки «Пежо 407», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 46 655 грн. 70 коп.

22.05.2020 року позивачем ОСОБА_2 на адресу ПрАТ УАСК «АСКА» скеровано заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом від 23 вересня 2020 року ПрАТ «УСКА АСКА» повідомила позивачу, що підстав для виплати страхового відшкодування немає, оскільки на момент ДТП позивач не був власником пошкодженого транспортного засобу (а.с.42).

Відповідно до звіту № ФД - 0000239 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Пежо-407», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 143 243 грн. 59 коп.

Рішення суду в частині стягнення страхової виплати в розмірі 100000 грн. з ПрАТ «УАСК АСКА» ніхто з учасників справи не оскаржує, тому в цій частині суд не дає йому оцінки.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження №228 від 17 листопада 32019 року, а також Звіту №ФД-0000239,який проведений на замовлення ПрАТ СК «АСКА» встановлено, що вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до пошкодження , а тому автомобіль вважається знищеним.

Відповідно до Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, керуючи транспортним засобом на правових підставах, саме позивач є потерпілим у ДТП та набув право на відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст.3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Натомість вина відповідача ОСОБА_1 у завданні шкоди стверджується постановою Галицького районного суду м.Львова від 28 серпня 2019 року, а розмір завданої шкоди відповідним висновком автотоварознавчого дослідження та Звітом №ФД-0000239, який проведений на замовлення страховика.

Згідно з ч.2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на зазначені норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що недостатність страхової виплати встановлює обов`язок винної особи в даному випадку ОСОБА_1 сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зводиться до того, що суд не повідомив його про розгляд справи, а тому він не зміг скористатися своїми процесуальними правами щодо подачі відзиву та заявлення клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду повинно бути насамперед справедливим.

Застосовуваний спосіб захисту цивільних прав та інтересів позивача має відповідати критерію ефективності відновлення порушеного права, що є неприпустимим в разі запровадження істотного дисбалансу між правами та інтересами особи, яка просить застосувати такий спосіб захисту, та правами й інтересами іншої особи, стосовно якої такі примусові заходи належить застосувати.

Врахувючи конкретні обставини цієї справи, керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неповідомлення відповідача про розгляд даної справи у порівнянні з порушеним правом позивача, зокрема із знищенням його транспортного засобу з вини відповідача не дають підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення, яким відновлено порушене право позивача.

Суд звертає увагу, що знаючи про завдану шкоду, відповідач сам повинен був цікавитися розвитком подій після ДТП, вживати заходів для відновлення прав позивача, які порушені з його вини. Поведінка відповідача, розцінюється судом, як прагнення уникнути цивільної відповідальності за завдану шкоду.

Щодо доводів апеляційної скарги, зокрема щодо неможливості заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, апеляційний суд зазначає, що таку можливість відповідач мав у суді апеляційної інстанції чим і скористався, однак суд не знайшов підстав для її призначення, тобто відповідач не був позбавлений можливості та скористався своїми процесуальним правами на стадії апеляційного провадження.

Крім цього, дана справа відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України є малозначною та розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Такий вид провадження передбачає можливість розглянути справу і у відсутності учасників справи.

Відтак, маючи докази вини відповідача та встановивши факт пошкодження майна позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині до ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконності рішення про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. як позивачем так і відповідачем, суд апеляційної інстанції зазначає, що визначений розмір моральної шкоди, відповідає критеріям розумності та справедливості, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг в цій частині немає.

Суд першої інстанції врахував вимушеність змін в житті позивача, стрес отриманий в результаті ДТП та знищення майна, дії які позивач вживає для відновлення свого порушеного права.

Посилання позивача на те, що автомобіль потрібний йому для трудової діяльності є голослівними та не підтверджені жодними доказами.

У рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово зазначалося, що потерпілій особі має бути надано справедливу сатисфакцію, а тому суд апеляційної інстанції з врахуванням обставин даної справи , дійшов висновку, що моральна шкода в розмірі 5000 грн. становить справедливу сатисфакцію позивачу, оскільки останній не підтвердив належними та допустимими доказами всіх обставин, якими обґрунтовував завдання моральної шкоди.

Щодо Відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «УАСК АСКА» в якій представник просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог до страховика , апеляційний суд зазначає, що Цивільний процесуальний кодекс України передбачає оскарження судового рішення шляхом подання апеляційної скарги, однак ПрАТ «УАСК АСКА» таким правом не скористалась.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 листопада 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк