Номер провадження по справі 2/387/40/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстера І.П.

за участю секретаря судового засідання Поляруш С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро), Новоукраїнський РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 27.10.2020 надійшов позов, в якому позивач просить змінити розмір аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 9816 гривень 00 копійок.

Позивач мотивував свій позов тим, що 18.05.2020 судовим наказом, виданим Добровеличківським районним судом Кіровоградської області, з позивача ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно до повноліття дитини. На даний час ОСОБА_2 не працює, оскільки виховує малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доходи позивача складаються тільки з матеріальної допомоги, яку вона отримує від держави на утримання малолітньої дитини. Вказаної матеріальної допомоги не вистачає для власного утримання та утримання її малолітньої доньки, тому сплачувати аліменти в розмірі встановленому судом у позивачки немає фінансової змоги, у зв`язку з чим вона просить суд зменшити розмір аліментів до аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн на підставі статті 192 Сімейного кодексу України.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, в якій зазначили, що позов підтримують повністю та просять слухати справу за їх відсутності .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений вчасно належним чином, надав до суду відзив в якому зазначив, що з ОСОБА_2 було стягнуто на його користь на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 04.05.2020. Позивач вказує, що на даний час вона не працює у зв`язку з вихованням малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому доходів не має, крім соціальної допомоги від держави на утримання малолітньої дитини, а тому сплачувати аліменти в розмірі, встановленому судом у неї немає можливості. Позивач зазначила, що заборгованість перед відповідачем в сумі 9816 гривень розрахованих державним виконавцем станом на 01.09.2020. Сімейний стан позивача після прийняття судового наказу не змінювався, оскільки доньку позивачка народила ІНФОРМАЦІЯ_1 до прийняття судового наказу 18.05.2020. Жодних змін не відбулося у вказаному матеріальному стані позивачки за час існування аліментних зобов`язань за судовим наказом, її матеріальний стан ні погіршився, ні покращився. З відмітки в судовій справі №387/391/20 копію судового наказу позивач отримала 21.05.2020, доньку вона народила ІНФОРМАЦІЯ_1 на чотири місяці раніше. З 21.05.2020 і по дату позову 10.10.2020 позивач не сплачувала на виконання судового наказу аліментів, свідомо, навіть частково, що підтверджується за період травня-жовтня 2020 року розрахунком заборгованості. За період з 21.05.2020 по 10.10.2020 позивач не зверталася до суду з питанням зменшення розміру аліментів, свідомо допускала утворення заборгованості.

Треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро), Новоукраїнський РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) в судове засідання не з`явились про день, час та місце слухання справи повідомленні вчасно належним чином.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2020 позовну заяву залишити без руху.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2021 залучено Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.

Судовим наказом Добровеличківського районного суду Кіровоградської області у справі № 387/391/20 від 18.05.2020 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 ( однієї/четвертої ) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

З довідки, виданої начальником Добровеличківського районного відділу державної виконавчої служби Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 24.09.2020 № 376/19.6-38, з`ясовано, що на виконанні перебуває судовий наказ виданий Добровеличківським районним судом Кіровоградської області у справі № 387/391/20 від 18.05.2020 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Станом на 01.09.2020 заборгованість становить 9816,00 гривень ( а.с. 8).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.01.2020 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 7 від 02.07.2020 встановлено, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . ЇЇ матір`ю зазначено ОСОБА_2 . Відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України ( а.с. 4,5).

Із відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року отримувала доходи з УСЗН, виплачено 16239,00 грн, соціальні виплати ( а.с. 22).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Вказані правові норми не встановлюють конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

ОСОБА_2 в обґрунтування позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, зазначила причину поважності виникнення заборгованості зі сплати аліментів, а саме те, що вона не працює, оскільки виховує малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому її доходи складаються лише з матеріальної допомоги , яку вона отримує від держави на утримання малолітньої дитини. Вказаних коштів не вистачає на утримання позивача та її малолітньої доньки. Томуна даний час вона не в змозі сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі встановленому судом. Тому вона вважає, що від сплати заборгованості починаючи з 04.05.2020 по 01.09.2020 в розмірі 9816,00 грн її необхідно звільнити, так як вона виникла не з її вини.

Отже суд враховуючи доводи як сторони позивача так і сторони відповідача зазначає, що звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, позивачка просить не тільки зменшити розмір аліментів, які стягують з неї на підставі судового наказу, а й змінити спосіб стягнення з частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму.

Суд звертає увагу, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму існує винятково у стягувача аліментів.

За таких обставин, висновок представника позивача про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження у зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, є помилковим.

Також представник позивач вказує на правову позицію ВС України від 05.02.2014 у справі №6-143 цс13, відповідно до якого зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження у зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження.

Даний висновок не може бути застосований в даних спірних правовідносинах, адже з позовом про збільшення розміру аліментів у тій справі звернулась одержувач аліментів, а не платник аліментів, як в цьому випадку. І згадана правова позиція ВС України була зроблена в період, коли нормами СК України не заборонялось платнику аліментів звертатись із позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Навпаки, у в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №664/2746/17 Верховний Суд, встановивши, що при розгляді справи про стягнення аліментів суд апеляційної інстанції змінив своїм рішенням спосіб виконання рішення (позивач просив аліменти в твердій грошовій сумі, а апеляційний суд стягнув аліменти у частці від заробітку), прийшов до висновку, що судом апеляційної інстанції було порушено вимоги ч. 3 ст. 181 СК України, в якій категорично стверджується про наявність лише у одержувача аліментів права на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Отже ОСОБА_2 позбавлена можливості просити зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, однак, за наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених в частці від доходу.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає разом з відповідачем у справі, а тому право на визначення способу стягнення аліментів належить саме ОСОБА_3 .

Крім того, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами суд зазначає, що у відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачка неналежно виконувала покладений на неї статтею 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачувала стягнуті з неї рішенням суду аліменти нерегулярно.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з 04 травня 2020 року по на 01 вересня 2020 року (включно), позивачкою не спростовано.

Розмір заборгованості позивачки по сплаті аліментів за зазначений період становить 9816 гривень.

Суд враховує доводи позивачки про наявність на її утриманні ще однієї дитини, але з даного приводу є правова позиція Верховного Суду викладена у постанові в справі № 565/2071/19 прийняв 16.09.2020.

Верховний Суд вказав, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Також ВС зазначив, що суди не звернули уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Отже суди не врахували те, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Отже суду не доведено належними та допустимими доказами погіршення майнового стану позивачки. Суд наголошує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. При цьому, з часу ухвалення рішення про стягнення з позивачки на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінилися мінімальні соціальні гарантії, зросли ціни на дитячі товари, ліки, продукти харчування тощо, а тому підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів відсутні.

Крім того суд вважає, що надані стороною позивачадокази, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, не є істотними та достатніми для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, адже факт наявності у позивача на утриманні малолітньої дитини та відсутність роботи, не може слугувати самостійною підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, судом звертається увага й на ті обставини, що з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в мінімальному розмірі, визначеному ч.5 ст. 183 СК України.

Вказана правова позиція повністю узгоджується з постановою ВС справа № 759/10277/18 провадження № 61-22317св19 від 11.03.2020.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2020 відстрочено позивачу ОСОБА_2 сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення у цій справі судового рішення, і суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, а тому витрати щодо несплаченого судового збору необхідно покласти на позивача.

На підставі 180,181,184, 192,195,197 СК України, керуючись ст.ст.4,10,12,13,81,141,223, 263-265 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро), Новоукраїнський РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 1681 ( одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач -ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка села Братолюбівка, Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець та жителя села Нововікторівка Добровеличківського району Кіровоградської області ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ;

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) - 27000, Кіровоградська область, смт Добровеличківка вулиця Шевченка,113/1;

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору Новоукраїнський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро) - 27100, Кіровоградська область, місто Новоукраїнка вулиця Покровська, 67.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.