Справа № 274/8717/20 Провадження № 2/0274/187/21 РІШЕННЯ
19.05.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Косюченко О.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
Крім того, рішенням цього ж суду від 04 жовтня 2010 року по справі № 2-1129/10 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних в сумі 1497,82 грн за період з 22.12.2008 по 04.10.2010, інфляційних нарахувань в сумі 4618,85 грн за період з січня 2009 року по лютий 2010 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 61,17 грн та інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.
Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення від 24 вересня 2013 року по справі № 274/4522/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 2356,01 грн за період з 05.10.2010 по 25.07.2013, інфляційних нарахувань в сумі 2799,30 грн за період з 01 березня 2010 року по 30 червня 2013, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн.
Рішенням суду від 17 листопада 2015 року по справі № 274/4475/15-ц задоволено позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів на суму боргу за прострочений строк по непогашенню богу в сумі 30620,19 грн за період з 01січня 2004 року по 24 вересня 2015 року, 3% річних в сумі 1822,23 грн за період з 26.07.2013 року по 25.09.2015 року, інфляційних нарахувань в сумі 21750,56 грн за період з 01 березня 2013 року по 30 червня 2015 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 541,93 грн.

Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення від 28 вересня 2018 року по справі № 2/0274/1659/18 про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів на суму боргу за прострочений строк по непогашенню богу в сумі 11799,62 грн за період з 26 вересня 2015 року по 30 квітня 2018 року, 3% річних в сумі 2178,85 грн за період з 26.09.2015 року по 30.04.2018 року, інфляційних нарахувань в сумі 10421,79 грн. за період з 01 вересня 2015 року по 31 берзня 2018 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Всього сума по шести рішеннях складає 142472,95 грн.

ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішень суду, борг не сплачує.

Враховуючи викладене, позивачем на суму боргу 27993,00 грн нараховано 2243,27 грн - 3% річних за період з 01.05.2018 по 31.12.2020, 10274,96 грн процентів від суми 27993,00 грн позики за прострочений строк (з 01.05.2018 по 31.12.2020) та 4408,90 грн інфляційних втрат за період з 01.04.2018 по 31.12.2020, що в загальній сумі становить 16927,13 грн.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що представник позивача скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 223, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозапису вальноготехнічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Бердичівським міським судом винесено рішення від 12 жовтня 2001 року по справі № 2-130/01 про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27993,00 грн боргу та 280,00 грн держмита. Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення від 22 грудня 2008 року по справі № 2-942/08 про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 423,20 грн, інфляційних нарахувань в сумі 22000,00 грн, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 224,23 грн та інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн, разом 22677,43 грн. Рішенням цього ж суду від 04 жовтня 2010 року по справі № 2-1129/10 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних в сумі 1497,82 грн за період з 22.12.2008 по 04.10.2010, інфляційних нарахувань в сумі 4618,85 грн за період з січня 2009 року по лютий 2010 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 61,17 грн та інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення від 24 вересня 2013 року по справі № 274/4522/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 2356,01 грн за період з 05.10.2010 по 25.07.2013, інфляційних нарахувань в сумі 2799,30 грн за період з 01 березня 2010 року по 30 червня 2013, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. Рішенням суду від 17 листопада 2015 року по справі № 274/4475/15-ц задоволено позов про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів на суму боргу за прострочений строк по непогашенню богу в сумі 30620,19 грн за період з 01січня 2004 року по 24 вересня 2015 року, 3% річних в сумі 1822,23 грн за період з 26.07.2013 року по 25.09.2015 року, інфляційних нарахувань в сумі 21750,56 грн за період з 01 березня 2013 року по 30 червня 2015 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 541,93 грн. Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення від 28 вересня 2018 року по справі № 2/0274/1659/18 про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів на суму боргу за прострочений строк по непогашенню богу в сумі 11799,62 грн за період з 26 вересня 2015 року по 30 квітня 2018 року, 3% річних в сумі 2178,85 грн за період з 26.09.2015 року по 30.04.2018 року, інфляційних нарахувань в сумі 10421,79 грн. за період з 01 вересня 2015 року по 31 берзня 2018 року, судових витрат по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Із наданих до матеріалів справи довідок Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) вбачається, що рішення суду на даний час не виконані; іншого не доведено.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначенихзмістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 по справі №686/21962/15-ц відступила від висновків ВСУ, викладених у постанові № 6-2759цс15 та визначила, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його невиконання та приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Норма ст. 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання (правова позиція ВС від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17).

Також позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача процентів від суми позики на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Вказаною нормою передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 875,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 16927,13 грн, з яких:

- 2243,27 грн - 3% річних;

- 10274,96 грн - проценти, нараховані на суму боргу;

- 4408,90 грн - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 875,60 грн понесених ним судових витрат.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцятиднів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т.Б.Большакова