Провадження № 2/638/1474/21
20 травня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Щепіхіної В.В.
за участю секретаря - Шевченко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території,
08.10.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території у розмірі 5932,17 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач виконавцем послуг з управління будинком, споруди або групи житлових будинків комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Між КП «Жилкомсервіс», як виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, та відповідачем, як споживачем таких послуг, був укладений відповідний публічний договір, опублікований в офіційному виданні Харківської міської ради. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак, відповідач оплату за спожиті послуги належним чином не здійснює, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 5932,17 грн. за період з 01.07.2010 по 01.10.2020. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору за звернення до суду.
Ухвалою суду від 20.05.2021 відкрито провадження по цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що позивач підтримує свої вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судові засідання не з`явилася, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надала, відзиву на позов не направила.
Згідно з частиною 2 статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Ухвалою суду від 20.05.2021 в порядку статті 281 ЦПК України прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи.
На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наявними в матеріалах справи документами встановлено, що позивач відповідно до рішення Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 визначений виконавцем житлово-комунальних послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини, що виникають в процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (надалі Закон № 2189-VIII). До введення в дію цього Закону діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі Закон № 1875-IV).
Відповідно до статті 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги.
Статтею 6 Закону №2189-VIII передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
При цьому в пунктах 12, 13, 14 частини 1 статті 1 Закону №2189-VIII визначено, що управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.
Також визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком це результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.
Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.08.2020 №219639229 власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про реєстрацію прав №19342797 від 27.06.2008 року є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Таким чином, суд вважає, що спірні правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, підпадають під регулювання ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189 - VIII від 9.11.2017 (зі змінами, прийнятими Законом України № 2454-VIII від 07.06.2018).
Статтею 12 Закону №2189 - VIII визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
В статті 18 вищезазначеного Закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.
Обов`язок щодо укладання договору та оплати спожитих послуг передбачений Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572. В пункті 7 вказаних Правил зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Умови типового договору є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Таким чином, отримувати на законних підставах житлово-комунальні послуги споживач може лише уклавши з виконавцем відповідної послуги договір. Такий обов`язок щодо укладання договору підтверджується положеннями пункту 1 частини 2 статті 7 Закону№2189 - VIII. Аналогічні норми містив в собі Закон №1875-IV.
На виконання визначених рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 функцій щодо надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» 28.11.2006 в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода» №95/1 був опублікований публічний договір про надання житлово-комунальних послуг (з подальшими змінами в 2007 і 2009 роках), яким передбачено предмет договору, права та обов`язки сторін, строк дії договору, оплата спожитих послуг (надалі Договір). Цей Договір в силу актів цивільного законодавства є формуляром, який може бути укладений лише шляхом приєднання споживача до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Пунктом 1 Договору визначено, що предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо (далі послуги) у будинку, який знаходиться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова (перелік додається), а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.
Положеннями пункту 7 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється (платежі вносяться) не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п. 22 Договору цей договір набрав чинності з 01 січня 2007 року та укладений згідно з ч. 3 ст. 205, ст. ст. 642, 643 Цивільного кодексу України строком на 3 роки, якщо про інше не буде заявлено споживачем в письмовій формі. Договір вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про намір відповідача відмовитися від отримання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавалися позивачем у зазначений в позові період за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично, після набуття права власності на квартиру за вказаною адресою відповідач не припинив користування нею та послугами, які надавалися йому у зв`язку з таким користуванням у багатоквартирному будинку. Доказів зворотного відповідачем не надано.
Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з приписами статей 150, 151, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватної власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Громадяни, які мають у приватної власності квартиру, зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Члени сім`ї власника квартири (дружина, їх діти, батьки), які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Члени сім`ї власника квартири зобов`язані до неї дбайливо ставитися. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту.
Крім того, статтею 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Таким чином, відповідач, як власник квартири у багатоквартирному будинку, є співвласником спільного майна такого багатоквартирного будинку, яке використовується для задоволення потреб усіх співвласників будинку. Тому, відповідач зобов`язаний брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.
Дані вимоги встановлені частинами 1, 2, 6 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов`язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку.
Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону №2189 - VIII передбачено право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів. Норма частини 2 цієї ж статті встановлює обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Також, відповідно до частини 1 статті 9 Законом №2189 - VIII передбачений обов`язок споживача оплачувати щомісяця житлово-комунальні послуги, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Такі ж самі положення були передбачені Законом №1875-IV на час виникнення спірних відносин.
Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначені висновки повністю узгоджуються з висновками, викладеними в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17 щодо застосування норм права (надалі Постанова ВП ВС). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (п. 79 Постанови ВП ВС).
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у відповідача виникли зобов`язання щодо оплати комунальних послуг, які він отримував після набуття права власності на квартиру.
Оскільки відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовилася від отримання житлових послуг, які надавало їй КП «Жилкомсервіс», у неї, відповідно, виникли зобов`язання щодо оплати цих послуг. Не укладання відповідачем письмового договору про надання послуг не є підставою для його звільнення, як споживача, від оплати таких послуг.
Крім того, суд зазначає, що в силу приписів частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Частиною 1 статті 10 Закону №2189 - VII передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Надання послуг здійснюється КП «Жилкомсервіс» згідно з переліком та тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 893 від 20.12.2011 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова», з наступними змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11.05.2018 № 328.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не виконує, плату за спожиті послуги у повному обсязі не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за наданні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.07.2010 по 01.10.2020. у розмірі 5932,17 грн.
Вказана сума заборгованості підтверджується Довідкою позивача про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.07.2010 по 01.10.2020 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що є в матеріалах справи.
Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, що порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач заперечень щодо позовних вимог КП «Жилкомсервіс» та доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідно до положень статті 81 ЦПК України суду не надала. Доказів того, що послуги відповідачу не надавались, що вона не користувалася наданими послугами і потреби в таких послугах не мала матеріалами справи не підтверджено.
Таким чином, на теперішній час існує несплачена позивачу заборгованість відповідача за надані КП «Жилкомсервіс» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є порушенням зобов`язань в силу приписів діючого законодавства. У зв`язку з чим суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку щодо їх обґрунтованості та вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі.
Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України шляхом покладення судових витрат на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території задовольнити в повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01.07.2010 по 01.10.2020 у сумі 5932 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн. 17 коп.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» судовий збір у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 20.05.2021.

Суддя В.В. Щепіхіна