Провадження № 2/752/3423/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.03.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Оджубейської Д.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 05.04.2012 року, у розмірі 137 696,54 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, для чого підписав Заяву б/н від 05.04.2012 року. При підписанні анкети-заяви позивач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 грн.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався, відповідно до умов Договору, погашати заборгованість за кредитом, процентами за використання, по перевтраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У зв`язку з порушенням зобов`язання, у відповідача станом на 31.07.2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 755 323,07 гривень, але позивач користуючись своїм правом на стягнення частини заборгованості, просить стягнути 137 696,54 гривень.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї, де зазначив про те, що підписання анкети-заяви про приєднання до /Умов та правил надання банківських послуг не може бти договором приєднання, йому, як споживачу, не були повідомлені умови кредитування, які мають мінливий характер.

Також відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що позивач вже звертався з позовом про стягнення заборгованості до Третейського суду при Асоціації Дніпровський Банківський Союз м.Дніпропетровськ, де 23.01.2015 року було ухвалено рішення про стягнення заборгованості, які в подальшому скасоване Бабушкінськиним районним судом міста Дніпропетровська 07.12.2016 року. Таким чином, відповідач зазначив, що перебіг позовної давності розпочався 8 грудня 2016 року та закінчився 8 грудня 2019 року. Подавши позов у грудні 2020 року, позивач пропустив строк позовної давності.

04.03.2021 р. позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 28986,23 гривні, яка складається з 7775 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 19262,58 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, 11948,65 гривень - заборгованості за пенею.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.04.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Крім того, при підписанні анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, розміром процентної ставки за користування кредитом, порядком повернення кредиту, розмір штрафних санкцій за невиконання зобов`язань, що підтверджується підписаною особисто позичальником інформацією.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконав. Суд погоджується з наданим банком розрахунком заборгованості, згідно якого відповідно до розрахунку, доданого до заяви про зменшення розміру позовних вимог вона становить 28986,23 гривні, яка складається з 7775 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 19262,58 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, 11948,65 гривень - заборгованості за пенею.

Однак, суд приймає до уваги та погоджується з доводами відповідача про недотримання позивачем положень законодавства щодо строків звернення до суду.

Так, відповідно до стаття 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до стаття 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з статтею 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників

Такої правової позиції дотримується ВС в постанові від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).

За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Як встановлено судом, останній платіж відповідачем був здійснення на виконання умов договору 05.08.2013 р., що не заперечується самим відповідачем.

23.01.2015 р. рішенням Третейського суду при Асаоціації «Дніпровський Банківський Союз» м.Дніпропетровськ з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 17440,87 гривень.

16.09.2015 р. Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за заявою АТ КБ «ПриватБанк» був виданий виконавчий лист на підставі рішення Третейськго суду.

07.12.2016 р. Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м.Дніпропетровськ скасовано.

В межах встановленого законом строку позовної давності позивач не звернувся до суду, оскільки позов до Голосіївського районного суду м.Києва подано 09.10.2020 р.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами відповідача та вважає, що позов не підлягає задоволенню в зв`язку з пропуском позивачем строків звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 526, 549, 551, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя