Справа № 346/4674/20
Провадження № 22-ц/4808/763/21
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Єлісевич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2021 року, постановлену в складі судді Яремин М.П. в м. Коломия,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років помер дідусь заявника - ОСОБА_7 , про що 30 березня 2015 року виконкомом Жуконтинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області видано свідоцтво про смерть. Покійний також був батьком заінтересованих осіб у цій справі. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 ввійшли всі права та обов`язки, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. На час смерті ОСОБА_7 , в будинку за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_8 та були зареєстровані, але не проживали із померлим їхні сини (заінтерисовані особи) ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 . На час смерті ОСОБА_7 спадкоємцем була дружина покійного ОСОБА_8 , оскільки була зареєстрована та проживала з померлим на день його смерті. Заявниця вважала, після смерті ОСОБА_7 вона також є спадкоємцем, оскільки подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та вступила у володіння та управління спадковим майном. Маючи намір отримати свідоцтво на спадщину вона у жовтні 2020 року подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Коломийського районного округу Івано-Франківської області Галайчука О.Л. Однак 29.10.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що згідно довідки сільського голови Коршівської сільської ради ОТГ № 165 від 20.10 2020 року, станом на час смерті ОСОБА_7 в будинку за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не проживали разом із померлим ОСОБА_7 на час його смерті та не прийняли спадщину. Просила встановити юридичний факт неприйняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2021 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтерисовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту неприйняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , залишено без розгляду.

Роз`яснено заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що під час розгляду заінтерисовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , подали до суду заяви в яких особисто підтвердили, що вони не проживали разом з померлим ОСОБА_7 на час його смерті та не прийняли спадщину.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту неприйняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що заінтерисовані особи є спадкоємцями першої черги за законом, які не відмовилися від прийняття спадщини, а спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому у даному випадку між заінтерисованими особам, синами померлого ОСОБА_7 , та заявницею у справі, яка є онукою померлого і не прийняла спадщину у встановлений строк, існує спір про право власності на спадкове майно, що залишилося після його смерті, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.05.2015 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , про що 13 квітня 2019 року складено відповідний актовий запис за №25.

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 ввійшли земельна ділянка (пай) площею 0,1882га, земельна ділянка (пай) площею 0,5298га, земельна ділянка (пай) площею 0,0434га, земельна ділянка (пай) площею 0,1396ГА, земельна ділянка (пай) площею 0,1112га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою с. Жукотин, (а.с.14-18).

Із довідки Коршівської сільської ради об`єднаної територіальної громади за № 65 від 16 липня 2019 року та акту обстеження матеріально-побутових умов за № 68 від 29 липня 2019 року вбачається, що у будинковолодінні спадкодавця на час відкриття спадщини були зареєстровані : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

На час смерті ОСОБА_8 , її діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у належному їй житловому будинку були зареєстровані, але не проживали, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов за № 68 від 29 липня 2019 року.

У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до приписів ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Разом з тим, ч.1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно з п.2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 року у справі № 200/14136/17 вказав, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які відповідно статті 1270 цього Кодексу вони не заявили про відмову від спадщини.

Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов правильного висновку залишивши без розгляду заяву ОСОБА_10 про встановлення юридичного факту, так як згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності інших спадкоємців, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 про те, що між заявницею та заінтересованими особами немає спору про спадкове майно, оскільки заінтересовані особи не заявили про відмову від спадщини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвцнції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 залишити без задоволення. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складений 21 травня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський