Дата документу 19.05.2021 Справа № 335/2020/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/2020/20Головуючий у 1-й інстанції Крамаренко І.А. Повний текст ухвали складено 17.03.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/1881/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2021 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Нева-М» про стягнення заробітної плати, зобов`язання видати трудову книжку, внесення запису до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 1- 7), в якому просив:- зобов`язати ПП «НЕВА-М» видати ОСОБА_1 оригінал його трудової книжки; - зобов`язати ПП «НЕВА-М» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 , зазначивши датою звільнення ОСОБА_1 фактичний день видачі йому трудової книжки; - стягнути з ПП «НЕВА-М» на користь ОСОБА_1 заробітну плату у відповідності до ухваленого Закону «Про Державний бюджет України на 2018 рік» за лютий місяць 2018 року у розмірі 3723,00 грн.; - стягнути з ПП «НЕВА-М» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 205920,00 грн.; - стягнути з ПП «НЕВА-М» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції Крамаренко І.А. (а.в.м.с. 29).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2020 року вищезазначений позов ОСОБА_1 у цій справі було задоволено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2021 року (а.в.м.с. 31-32) вищезазначене заочне рішення скасовано в порядку задоволення заяви відповідача про його перегляд, справу призначено до розгляду.

У березні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав до суду уточнену позовну заяву (а.в.м.с. 33-38), в якій просив: - зобов`язати ПП «НЕВА-М» видати ОСОБА_1 оригінал його трудової книжки; - зобов`язати ПП «НЕВА-М» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 , зазначивши датою звільнення ОСОБА_1 фактичний день видачі йому трудової книжки; - стягнути з ПП «НЕВА-М» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 335712,00 грн.;- стягнути з ПП «НЕВА-М» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Також, у березні 2021 року разом із уточненою позовною заявою від представника позивача адвоката Дерев`янко І.О. надійшла заява про забезпечення вказаного позову (а.в.м.с. 39-40) шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна ПП «Нева-М», а саме: комплекс, виробнича база, за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження цього майна.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2021 року (а.в.м.с. 44-45) у задоволенні заяви адвоката Дерев`янко І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 48-51) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна ПП «Нева-М», а саме: комплекс, виробнича база, за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження цього майна.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 54).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13 квітня 2020 року (а.в.м.с. 55), справу призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 59), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду.

ПП «НЕВА-М» своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі не скористалось.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 19 травня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 64-79) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Навпаки, від представника ОСОБА_1 адвоката Дерев`янко І.О. надійшло клопотання (а.в.м.с. 80), в якому остання просила розглядати дану справу без особистої участі позивача та його представника.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. ст. 371 - 372 ЦПК України ухвалив: клопотання представника позивача задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви сторони позивача про забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб, керувався ст. ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України та виходив із такого.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; а також забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимогами ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, крім іншого, містити обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладання арешту.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Так, предметом вказаного позову є стягнення заробітної плати, зобов`язання видати трудову книжку, внесення запису до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Вимоги заяви про забезпечення позову на переконання суду першої інстанції є безпідставними, та недоведеними, оскільки у заяві про забезпечення позову заявник не вказує підстав, за яких невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду буде неможливим.

За відсутності відповідних обґрунтувань та доказів, суд позбавлений можливості встановити наявність достатніх підстав для застосування вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач не надав суду у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів того, що невжиття вищезазначених заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання лише можливого рішення суду про задоволення позову позивача у цій справі або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а, відповідно, відсутні підстави для задоволення вищезазначеної заяви позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі відсутні, та зокрема позивачем ОСОБА_1 чи представником останнього апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (а.в.м.с. 52).

Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.05.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.