У Х В А Л А

22.04.2021 Справа №2-2487/2003

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В :

14 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 22487/2003 від 13 вересня 2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 664,50 грн безпідставно придбаних коштів, 11,94 грн судових витрат та 346,54 грн держмита, а всього 35 022,88 грн, врахувавши інфляцію грошових коштів.

Заявник ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, однак повідомлялися судом про дату та час розгляду справи, а тому суд вирішує питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у їхній відсутності.

Відповідно ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міського суду від 26 травня 2003 року по справі № 2-2487/2003р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 34 664 грн 50 коп. безпідставно придбаних коштів, 346 грн 45 коп. сплаченого держмита, 11 грн 94 коп. понесених судових витрат за надіслання телеграм і рекомендаційних листів, а всього стягнуто 35 022 грн 89 коп.

На виконання вказаного рішення суду 13 вересня 2004 року Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист по справі № 22487/2003.

Листами № 19/1683814 від 23 серпня 2007 року та № 19/2446114 від 10 грудня 2007 року Тернопільським міським управлінням юстиції Другого відділу Державної виконавчої служби запропоновано ОСОБА_1 авансувати витрати на розшук боржника.

19 грудня 2007 року головним державним виконавцем Курило Л. М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки стягувач ОСОБА_1 відмовився здійснювати авансування витрат на розшук боржника. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 19 грудня 2010 року.

Як слідує з листа ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) № Ш38/3.10935 від 05 лютого 2020 року перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, розділу «спецрозділ» встановлено, що в період з 22 вересня 2004 року по 19 грудня 2007 року на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 2886188 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду №22487 від 13 вересня 2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 664,50 грн безпідставно придбаних коштів, 11,94 грн судових витрат та 346,45 грн держмита, а всього 35 022, 89 грн. На підставі ч. 1 п. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція Закону чинна на момент вчинення виконавчих дій), 19 грудня 2007 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Заявнику роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, стягувач вправі звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 15 травня 2014 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком.

Як слідує з виписки № 1146 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 , повний діагноз: церебральносудинний криз (03 лютого 2019 року). Наслідки перенесеного ішемічного гемодинамічного інсульту у вертебробазилярному басейні (12 липня 2018 року) з лівобічною піраміднорефлекторною недостатністю, дисметрією в лівих кінцівках на грунтів гіпертонічної хвороби. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2а ст. АГ, високий КВР. Гіпертезивне серце ст. 1 ст.

Відповідно до витягу із історії хвороби № 6693 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на стаціонарному лікуванні у інсультному відділенні ТОККПНЛ з 12 липня 2018 року по 25 липня 2018 року з діагнозом ішемічний гемодинамічний інсульт у вертебробазилярному басейні, гострий період, з помірним лівобічним геміпарезом, гемігіпестезією зліва. Дифузний кардіосклероз з БПНПГ. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. АГ. Кризовий перебіг. КВР ІІІ. Гіпертезивне серце. СН І. Частковий лагофтальм OS. Гіпертонічна ангіопатія сітківки.

У судових засіданнях стягувач ОСОБА_1 вказував на те, що у зв`язку з вказаними вище обставинами перебуванням на лікуванні ним було пропущено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у зв`язку з чим просить поновити пропущений строк.

Статтею 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Метою ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Виконавчий лист є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606XIV (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, видачі виконавчого листа та його повернення стягувачу) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 220/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплинув на час набрання ним чинності.

Статтею 12 Закону України №1404VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2004 року був виданий виконавчий лист на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2003 року по справі № 22487/2003.

Вказаний виконавчий документ перебував на виконанні, однак, як слідує із постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 19 грудня 2007 року головного державного виконавця Курило Л. М., виконавчий лист № 22487, виданий 13 вересня 2004 року Тернопільським міськрайонним судом, повернуто стягувачу. Виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання до 19 грудня 2010 року. Постанова про повернення виконавчого листа була надіслана на адресу ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , що слідує з супровідного листа № 19/2786914 від 29 грудня 2007 року.

Отже, виконавчий лист було повернуто стягувачеві ще 19 грудня 2007 року, а постанова направлена на його адресу 29 грудня 2007 року.

У постанові вказано, що виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання до 19 грудня 2010 року.

Виконавчий документ стягувачем не втрачено, він наявний в оригіналі та приєднаний ОСОБА_1 до матеріалів справи.

Відтак, після 2007 року ОСОБА_1 не вживалися будьякі дії для реалізації свого права на стягнення з відповідача боргу у передбачені законом строки.

Приєднані до матеріалів справи виписка із медичної карти та витяг із історії хвороби свідчать про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні ТОККПНЛ з 03 лютого 2019 року по 08 лютого 2019 року у зв`язку із церебральносудинним кризом (03 лютого 2019 року), а також у інсультному відділення ТОККПНЛ з 12 липня 2018 року по 25 липня 2018 року з діагнозом ішемічний гемодинамічний інсульт у вертебробазилярному басейні, гострий період, з помірним лівобічним геміпарезом, гемігіпестезією зліва. Дифузний кардіосклероз з БПНПГ. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. АГ. Кризовий перебіг. КВР ІІІ. Гіпертезивне серце. СН І. Частковий лагофтальм OS. Гіпертонічна ангіопатія сітківки суд відхиляє як доказ поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже погіршення стану здоров`я стягувача мало місце вже після пропуску такого строку.

Доказів того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин протягом періоду часу з 19 грудня 2007 року до 19 грудня 2010 року заявником не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку, що стягувач не скористався своїм правом на повторне звернення до виконавчої служби в рамках встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим фактично відмовився від здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606XIV.

За таких обставин, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 120, 127, 260261, п.п. 24, 28 ч. 1 ст. 353, ст.ст. 433, 442 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606XIV,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 22487/2003 від 13 вересня 2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 664,50 грн безпідставно придбаних коштів, 11,94 грн судових витрат та 346,54 грн держмита, а всього 35 022,89 грн відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська