Провадження № 2/263/604/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря Шамбелан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКІБ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки такою, що припинена та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек записів щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою про визнання договору іпотеки нерухомого майна та земельної ділянки від 04 жовтня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №2583, припиненим, та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек відповідних записів щодо обтяження майна, яке є предметом договору іпотеки від 04 жовтня 2007 року, а саме: будинку АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона у 2007 року у ПАТ «УкрСиббанк» отримала кредит під заставу належного їй на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 . Своєчасно грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполі Донецької області від 07 квітня 2010 року у солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто 168099,65 грн. За період з 2010 року по лютий 2016 року ОСОБА_1 погасила заборгованість за кредитом, однак ПАТ «УкрСиббанк» з 2010 року по теперішній час нараховує відсотки за кредитом. 2014 році ОСОБА_1 звернулась із вимогою щодо зупинення нарахування відсотків за кредитом. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року, а у подальшому рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про зупинення нарахування відсотків за кредитом задоволені. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «УкрСиббанк» за довідкою про відсутність заборгованості за кредитом. 14 серпня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» надана відповідь про те, що остання повинна виплатити заборгованість у іноземній валюті. 20 березня 2017 року позивач звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області із питанням щодо роз`яснення зняття арешту, ОСОБА_1 роз`яснено, що для зняття заборони на відчуження необхідно надати довідку про відсутність заборгованості. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати договір іпотеки припиненим та виключити з відповідних реєстрів записи про щодо обтяження її майна.

На адресу суд від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як зазначено, позивачка не виконала зобов`язання за кредитним договором №0 від 04.10.2007 року в повному обсязі, а тому її зобов`язання за кредитним договором не припились. Зокрема, відповідач вказує, що посилання позивача на закінчення виконавчого провадження з підстав виконання рішення суду про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором не є підтвердженням виконання зобов`язання за кредитним договором, а є лише свідченням виконання рішення суду. Таким чином, враховуючи наявність невиконаного зобов`язання за кредитним договором, договір іпотеки не може бути припинено.

Від ОСОБА_1 до канцелярії суду подано заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволені, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом установлено, 04 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладена додаткова угода № б/н до договору про надання споживчого кредиту № 0 щодо зміни схеми погашення кредиту.

Згідно договору іпотеки від 24 жовтня 2007 року, посвідченого нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бодягіною І.І., та зареєстрованого в реєстрі за №2582, ОСОБА_1 передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації із виконавчого провадження від 20 березня 2017 року № 51363968, стан виконавчого провадження: закінчено; назва виконавчої дії: закінчення виконавчого провадження п. 8 ч. 1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення); дата виконавчої дії: 13 червня 2016 року; підстава: борг сплачений; документ: постанова про закінчення виконавчого провадження (п. 8 ч. 1 ст. 49).

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 04.10.2007 року за №5776884 приватним нотаріусом Бодягіною І.І. зареєстровано обтяження на будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки.

Відповідно до листа АТ «УкрСіббанк» від 22.07.2020 року вих. № 24-1-01/107249 вбачається, що Банк не має підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про зняття обтяження з предмету іпотеки, оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконані.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 квітня 2010 року позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом задоволені, та стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 0 в розмірі 166279,65 грн., державне мито у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 168099,65 грн.

Заочним рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок суми заборгованості задоволені.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року скасовано у частині задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання ПАТ «УкрСиббанк» проводити розрахунок та зарахування по кредиту, внесені після рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 2-1 138/2010 року від 07 квітня 2010 року в гривнях; зобов`язання ПАТ «УкрСиббанк» зробити перерозподіл грошових коштів, внесених на оплату кредиту по договору кредиту № 0 після винесення рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 2-1 138/2010 року від 07 квітня 2010 року по диференційному виду платежу, змінивши черговість зарахування тіла кредиту та нарахування відсотків на фактичну заборгованість по тілу кредиту відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Судової плати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 вересня 2015 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок суми заборгованості за заявою ПАТ «УкрСиббанк» про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року відмовлено.

Частиною першою ст.15ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Щодо правових підстав задоволення позовних вимог в частині визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором від 04 серпня 2006 року №39/1, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1054ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст.ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Належне виконання зобов`язання ОСОБА_1 на користь кредитора підтверджено інформацією про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним і повним виконанням судового рішення, що фактично не оспорюється відповідачем по справі.

Отже, враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені фактичні обставини у справі, зокрема, припинення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, суд вважає, що похідне зобов`язання у вигляді зобов`язання за іпотечним договором у позивача перед відповідачем також припинилось. До такого висновку суд приходить з урахуванням правових висновків Верховного суду у подібних правовідносинах.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання припиненими зобов`язань за іпотечним договором, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено виконання ним зобов`язань за кредитним договором, а відповідач не спростував у спосіб подання відповідних доказів доводи позивача та не підтвердив наявність невиконаних зобов`язань за кредитним договором.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо позовної вимоги про застосування наслідків припинення іпотечного договору та зняття заборон відчуження нерухомого майна, накладених на підставі іпотечного договору, суд виходить з наступного.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ст.43Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем.

Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КабінетуМіністрів Українивід 25.12.2015р.№1127 (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Тобто разом з припиненням зобов`язань за іпотечним договором фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, так як всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Отже, з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної під час посвідчення такого нотаріального договору та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача (ч. 5 ст. 43 Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Отже, у зв`язку із відсутністю заборгованості у позивача за основним зобов`язанням, яке забезпечене іпотекою, іпотекодержатель (обтяжувач) повинен був вчинити дії щодо зняття іпотеки (повідомити про погашення позики), однак таких дій не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства і права позивача, як власника цього майна.

Таким чином, оскільки припинено зобов`язання за іпотечним договором його повним виконанням, це є підставою для задоволення вимоги позивача про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 880,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 141, 176, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АКІБ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки такою, що припинена та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек записів щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки, - задовольнити.

Визнати договір іпотеки нерухомого майна та земельної ділянки від 04 жовтня 2007 року №2583 припиненим.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек записи щодо обтяження майна, яке є предметом договору іпотеки від 04 жовтня 2007 року №2583, а саме: будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 .

АКІБ «УкрСиббанк», код 09807750, юридична адреса: вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, тел. +38(044)-201-22-85.

Суддя О.А.Шевченко