КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№22-ц/824/6182/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/8736/19

20 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості, в особі директора ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Жука М.В., у цивільній справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

03 липня 2019 року Київський міській центр зайнятості в особі директора ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02.07.2016 року до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості звернулась гр. ОСОБА_1 із заявою про надання їй статусу безробітної. Для отримання статусу безробітної у вказаній заяві зазначила інформацію про те, що через відсутність роботи не має заробітку, не є підприємцем, в тому числі, не забезпечує себе роботою самостійно, трудовою діяльністю не займається, пенсію на пільгових умовах не отримує та не має інших передбачених законодавством доходів.

Наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості №НТ160708 від 08.07.2016 року відповідачці надано статус безробітної з 02.07.2016 року.

Наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ160711 від 11.07.2016 року відповідачі призначено виплату допомоги по безробіттю з 09.07.2016 року по 03.07.2017 року.

Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 281 від 19.09.2017 року за результатами розслідування, проведеного Комісією з розслідування страхових випадків Київського міського центру зайнятості. Комісією встановлено, що в результаті обміну інформації між Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості та Пенсійним фондом України виявлено факт перебування громадянки ОСОБА_1 у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Люксімторг» з 03.04.2017 року, в період її перебування на обліку в Оболонській районній філії Київського міського центру зайнятості. Згідно реєстраційних даних в довіднику ТОВ «Люксімторг» зареєстровано за юридичною адресою: м. Київ, пр-т Валерія Лобановського 119, однак за зазначеною адресою дане підприємство не було розшукано, про що зазначено в акті №281 від 19.09.2017 року.

Вважає, що відповідно до вимог діючого законодавства України, гр. ОСОБА_1 була зайнятою особою та не мала права на отримання статусу безробітної в Оболонській районній філії Київського міського центру зайнятості .

Згідно довідки - розрахунку виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття від 26.09.2017 року за період з 09.07.2016 по 03.07.2017 відповідачці виплачена допомога по безробіттю у розмірі 16 780 грн. 90 коп. Оскільки відповідачка умисно приховала відомості про своє працевлаштування, Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості видано наказ № 95 від 26.09.2017 року про стягнення з гр. ОСОБА_1 виплаченого їй матеріального забезпечення у розмірі 16 780 грн. 90 коп.

28.11.2017 року відповідачці було направлено повідомлення № 25-2702 з пропозицією повернути суму виплаченого матеріального забезпечення, але в добровільному порядку гр. ОСОБА_1 кошти не повернула.

Зазначає, що наслідком зазначених дій відповідачки є ненадходження до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття коштів, спрямованих на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг зареєстрованим безробітним, що зачіпає інтереси держави.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості кошти у розмірі 16 780 грн. 90 коп. та судовий збір в розмірі 1921, 00 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року позовну заяву Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру зайнятості 16 780 грн. 90 коп. безпідставно виплачених коштів та 1 921, 00 грн. судового збору, а всього 18 701 грн. 90 коп.

Не погоджуючись із заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року, відповідачка ОСОБА_1 25 лютого 2020 року подала заяву про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.09.2019 року.

На обґрунтування заяви зазначала, що у грудні 2017 року вона, у відповідь на повідомлення Оболонсьої районної філії Київського міського центру зайнятості, надала довідку ТОВ «Люксімторг» про те, що вона ніколи не працювала і не мала стосунків з ТОВ «Люксімторг». Технічна помилка була допущена бухгалтером товариства та виправлена шляхом подачі коригуючого звіту ще в 2 кварталі 2017 року, тобто, задовго до звернення відповідача. Зазначену відповідь було передано 14.12.2017 року до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості, про що свідчить штамп на листі. На підставі зазначеної інформації працівник Центру зайнятості перевірив відомості у внутрішньому реєстрі і підтвердив, що інформація про наявність заборгованості відсутня, але ці документи не були долучені до її особової справи та не були надані представником позивача до суду.

Звертала увагу на дати і зміст документів, які були надані Оболонської районною філією Київського міського центру зайнятості, а саме: в повідомлені від 28.11.2017 року зазначено що відповідачка приховала відомості щодо своєї зайнятості, а в додатку 7 зазначено, що в листопаді 2017 року відповідачка отримала дохід 0, 00 грн. та приховано інформацію про надання відповідачкою довідки від ТОВ «Люксімторг». З огляду на вище викладене просила скасувати заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.09.2019 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 08 вересня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11 вересня 2019 року. Заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11 вересня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду у спрощеному порядку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року у позові Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, Київський міський центр зайнятості, в особі директора ОСОБА_3 10 березня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16.11.2020 року скасувати та ухвалите нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у довіднику Пенсійного Фонду України ТОВ «Люксімторг» вкладка «працівники» зазначена інформація про перебування відповідачки ОСОБА_1 у трудових відносинах з вказаним товариством з 03.04.2017 року по 30.06.2017 року. У довіднику «Дані про особу ДРЗДСС» в квітні 2017 року календарних днів- 29, з/пл.. (дохід) з якого сплачується ЄСВ- 50,00 грн., в червні 2017 року календарних днів- 30, з/пл.. (дохід) з якого сплачується ЄСВ- 0,00 грн. В цей же період відповідачка перебувала на обліку у Оболонській районній філії Київського міського центру зайнятості, як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача безпідставно отриманих коштів не грунтується на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених доказах та вимогах закону.

Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку щодо здійснення ТОВ «Люксімторг» коригування поданих звітів, оскільки відповідно до даних Єдиної інформаційної аналітичної системи наразі наявна інформація про відпрацьовані відповідачкою у ТОВ «Люксімторг» 28 робочих днів в квітні 2017 року. Зазначає, що судом в повній мірі не досліджено факт працевлаштування відповідачки до ТОВ «Люксімторг».

Посилається також на те, що судом першої інстанції не взято до уваги та не враховано доводи представника позивача про те, що приховування відповідачкою факту свого працевлаштування призвело до незаконної виплати їй коштів Фонду загальобов`язкового державного соціального страхування.

В судовому засіданні представник Київського міського центру зайнятості Шевченко Оксана Григорівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2016 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою, в якій просила надати їй статус безробітної та вирішити питання про її працевлаштування відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.(а.с. 7)

З витягу з наказів про прийнятті рішення щодо ОСОБА_1 ПК № 00006 вбачається, що наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості від 08.07.2016 року № НТ160708 відповідачці було надано статус безробітної. (а.с. 11)

Наказом Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості від 11.07.2016 року № НТ160711 призначено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до наказу Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості від 08.08.2016 року ОСОБА_1 було скорочено виплати допомоги по безробіттю.

Згідно наказу Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості від 03.07.2017 року № НТ170703 було припинено виплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.

Відповідно до Акту Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості № 139 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 22.09.2017 року з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено звірку достовірності даних періоду перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 з ТОВ «Люксімторг» та встановлено, що остання перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Люксімторг » з 03.04.2017 року по 30.06.2017 року. (а.с. 13)

У відповідності до наказу Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості № 95 від 26.09.2017 року матеріальне забезпечення ОСОБА_1 визнано безпідставним та таким, що підлягає поверненню у розмірі 16 780 грн. 92 коп.(а.с. 17)

На виконання даного наказу ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення № 25-2702 від 28.11.2017 про повернення коштів протягом 15 робочих днів від дня отримання листа, проте, вказана вимога була залишена без належного реагування.(а.с. 19)

З довідки ТОВ «Люксімторг» , виданої ОСОБА_1 вбачається, що вона не мала трудових відносин з ТОВ «Люксімторг» за весь період діяльності підприємства. (а.с. 63)

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплачених їй коштів, як допомоги по безробіттю, Київський міський центр зайнятості посилався на те, що виплачена відповідачці допомога по безробіттю підлягає поверненню у зв`язку з тим, що під час реєстрації її в Оболонській районній філії Київського міського центру зайнятості в статусі безробітної, відповідачка своєчасно не надала відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, а саме - про факт перебування її в трудових відносинах з ТОВ «Люксімторг» та отримання доходу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, суд першої інстанції посилався на те, що з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Люксімторг», а тому мала право на отримання допомоги по безробіттю і підстав для повернення виплачених їй коштів позивачу немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, надав їм вірну правову оцінку з урахуванням вимог матеріального права та з дотриманням вимог процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать, зокрема, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Умови виплати допомоги по безробіттю, визначені ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пов`язуються з початком настання безробіття, тобто наданням особі статусу безробітного.

Пунктом 4 частини другої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону (зокрема щодо своєї зайнятості - діяльності, яка пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до пункту першого статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 15 червня 2015 року № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості).

Відповідно до пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 року № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248) у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Згідно з пунктом 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці і соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України № 60/69 від 13 лютого 2009 року, рішення про повернення коштів оформляється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Системний аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що у випадку встановлення факту незаконності отримання особою матеріального забезпечення поверненню підлягає незаконно отримана сума у повному обсязі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня:

-початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів);

- працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту);

- укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг);

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку зумовлюється початком їх зайнятості, працевлаштування за наймом на умовах трудового договору, укладення ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, працевлаштування застрахованої особи, яка має статус безробітної, є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та, відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ, є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

У спірних правовідносинах Київський міський центр зайнятості зобов`язаний був довести укладання відповідачкою ОСОБА_1 трудового чи цивільно-правового договору з ТОВ «Люксімторг» з одночасним доведенням отримання від цього суб`єкта такої винагороди.

Позивачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження факту укладення трудового чи цивільно-правового договору між ОСОБА_1 та ТОВ «Люксімторг».

З довідки ТОВ «Люксімторг», підписаної директором товариства ОСОБА_2 ( а.с.63) вбачається, що ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 , не мала трудових відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Люксімторг» за весь період діяльності підприємства. Ідентифікаційний код НОМЕР_1 було використано при поданні звітів за формою Додаток 4 Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за травень 2017 року випадково, у зв`язку з бухгалтерською помилкою. На сьогодні підприємством здійснено коригування поданих звітів та анульовано нарахування доходів по ідентифікаційному коду .

В наданих на адресу суду письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 не працювала в ТОВ «Люксімторг», дані щодо її працевлаштування у ТОВ «Люксімторг» зазначені у звіті внаслідок бухгалтерської помилки.

Аналізуючи встановлені судом обставини справи, надані на їх підтвердження докази та вимоги норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Доводи апеляційної скарги про те, що у наданих до Пенсійного Фонду України звітах зазначена інформація про перебування відповідачки ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ «Люксімторг» з 03.04.2017 року по 30.06.2017 року і вказана інформація товариством не уточнена, колегія суддів вважає безпідставними, так як з наявних в матеріалах справи доказів - звітів ТОВ «Люксімторг» за формою Додаток 4 Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за травень 2017 року та за Формулою 1ДФ за другий квартал 2017 року вбачається, що в них були внесені уточнюючі дані щодо ОСОБА_1 .

З наданих відповідачкою до апеляційного суду індивідуальних відомостей Пенсійного Фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 за період з 2009 року по 2020 рік вбачається, що у 2017 року відомості про працевлаштування та доходи відповідачки у період з січня по липень місяць відсутні. З серпня 2017 року наявні відомості про працевлаштування та доходи ОСОБА_1 у ТОВ "Інмайнд Аналітікс" .

Також з наданих до апеляці йного суду копій документів Державної фіскальної служби України " Таблиця 5 Відомості про трудові відносини осіб" Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксімторг» за березень та жовтень 2018 року, вбачається відсутність інформації щодо ОСОБА_1 за звітний період ( за квітень 2017 року).

З урахуванням викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо здійснення ТОВ «Люксімторг» коригування поданих звітів.

Безпідставними та необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо приховування відповідачкою факту свого працевлаштування, що призвело до незаконної виплати їй коштів Фонду загально обов`язкового державного соціального страхування, так як вказані доводи спростовуються наданими суду та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Київського міського центру зайнятості.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача Київського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 травня 2021 року.

Головуючий: Судді: