Ухвала

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 185/10933/18

провадження № 61-1372св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_4 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року у складі судді Хацько Н. О. та постанову Донецького апеляційного суду від 08 січня 2020 рокуу складі колегії суддів: Попової С. А., Кочегарової Л. М., Ткаченко Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, укладеного у формі розписки.

Щодо обрання підсудності позивач посилався на ту обставину, що один

з відповідачів, ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На переконання позивача, відповідно до розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14, ця справа належить до територіальної підсудності Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року цю справу відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України передано за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області, за місцем реєстрації місця проживання одного з відповідачів,

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики прийнято до провадження і призначено підготовче судове засідання у справі.

Не погоджуючись з ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року, представник ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку. Просила ухвалу скасувати та передати справу за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Постановою Донецького апеляційного суду від 08 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником ОСОБА_4 , залишено без задоволення, а ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року - без змін.

У січні 2020 року представник ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 січня

2020 року, а справу направити для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій порушили частину першу статті 27, частину п`ятнадцяту статті 28 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що касаційна скарга подана на судове рішення, що не може бути предметом касаційного перегляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) визначено перелік ухвал, які підлягають оскарженню в касаційному порядку. Зокрема, вказано, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6 - 8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої статті 353 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) окремо від рішення суду підлягає оскарженню в апеляційному порядку, зокрема, ухвала суду першої інстанції щодо: відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; передачі справи на розгляд іншого суду.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, укладеного у формі розписки, відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України передано за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року ця ухвала суду першої інстанції залишена без змін;

ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду: прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, укладеного у формі розписки; призначено у справі підготовче судове засідання; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; витребувано у ОСОБА_2 докази у справі; встановлено відповідачам строк для подання відзиву; роз`яснено право на пред`явлення зустрічного позову; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, а відповідачу - строк для подання заперечення; роз`яснено порядок оскарження цієї ухвали у частині правил підсудності;

постановою Донецького апеляційного суду від 08 січня 2020 року, яка ухвалена за результатами апеляційного перегляду ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) дає підстави для висновку, що постанова Донецького апеляційного суду від 08 січня 2020 року, ухвалена за результатами апеляційного перегляду ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року про прийняття позовної заяви до розгляду, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, оскільки ухвала суду першої інстанції не належить до визначеного законодавством переліку ухвал, які після апеляційного перегляду можуть бути переглянуті в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 389 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової

палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , поданою її представником ОСОБА_4 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 08 січня 2020 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат