Справа № 383/38/21
Номер провадження 2/383/150/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Могиленко В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Замши Д.Д.,

представника відповідача адвоката Пономарьова О.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що між ним та ОСОБА_2 27.10.2019 року укладено попередню угоду про намір придбати приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташоване по АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_2 заявив, що він є власником даного приміщення. За попередньою усною домовленістю вартість приміщення мала складати 200000 грн., з яких 100000 грн. повинен був сплатити відразу та ще 100000 грн. мав передати упродовж 2020 року. Ці наміри були оформлені ними розписками. На підтвердження свого зобов`язання сплатити другу частину суми написав та передав ОСОБА_2 відповідну розписку, яка знаходиться у останнього. У свою чергу ОСОБА_2 написав та передав йому розписку від 27.10.2019 року, якою підтвердив факт отримання від нього першої частини коштів в сумі 100000 грн. Фактично другу частину коштів мав передати ОСОБА_2 в строк до 27.10.2020 року. Зібравши необхідну суму в обумовлений строк звернувся до ОСОБА_2 з приводу належного нотаріального оформлення угоди купівлі-продажу, однак відповідач відмовив йому у завершенні угоди, мотивуючи свою відмову одностороннім збільшенням вартості приміщення на 60000 грн. У зв`язку із односторонньо зміною відповідачем в порушення домовленостей істотних умов договору, позивач відмовився від подальшого виконання своїх зобов`язань та поставив вимогу про повернення сплачених ним коштів в сумі 100000 грн. Добровільно повертати кошти ОСОБА_2 відмовився, мотивуючи тим, що вони є завдатком і залишає їх собі. Оскільки відповідач не виявив бажання посвідчити попередній договір нотаріально, хоча всі істотні умови були обумовлені, передані відповідачу кошти в сумі 100000 грн. не є завдатком, а є авансом, який підлягає поверненню. Крім того, позивачу стало відомо, що вказане приміщення магазину «Ідеал» Бобринківською сільською радою в погосподарській книзі обліковане як житлове і належить іншій особі ОСОБА_3 , а земельна ділянка, на якій знаходиться приміщення, перебуває в користуванні ОСОБА_4 . Вказане приміщення магазину власниками виставлено на продаж відповідно до оголошення в газеті «Честь хлібороба» та електронних оголошень в соціальній мережі «Facebook». Таким чином, ОСОБА_2 не будучи власником магазину ввів його в оману та безпідставно отримав від нього кошти в сумі 100000 грн. Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_2 100000 грн. безпідставно отриманих коштів та 4300 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.24-25).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів, з 22.03.2021 року (а.с.44).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60-61).

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість, адже отримані за розпискою кошти є завдатком. Відзив на позовну заяву не подав.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту розписки, складеної ОСОБА_2 27.10.2019 року, останній отримав від ОСОБА_1 100000 грн. за магазин першу частину (а.с.70).

Згідно ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі», затверджені наказом Міністерством регіонального розвитку та будівництва України №4 від 19.01.2009 року, ці норми якого поширюються на проектування нових, реконструкцію і розширення існуючих будинків та окремих приміщень підприємств роздрібної торгівлі (магазинів. ринків), за винятком будинків оптової (гуртової) торгівлі, магазинів з продажу автомобілів (автосалонів) і запчастин до них, магазинів зброї, магазинів-складів будівельних матеріалів, магазинів виробничих фірм, а також магазинів тимчасового функціонування, магазин (крамниця) це торговельний об`єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам і надання їм торговельних послуг. Отже, магазин належить до об`єктів нерухомого майна.

Як вбачається з наданої позивачем на підтвердження існування магазину зазначеного в розписці від 27.10.2019 року копії листа Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 21.12.2020 року №265 про надання інформації, згідно погосподарського обліку власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . В даному житловому будинку здійснюється підприємницька діяльність магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Земельна ділянка, що знаходиться біля магазину, перебуває в користуванні ОСОБА_4 (а.с.9).

Вказане приміщення магазину власниками виставлено на продаж, про що свідчать оголошення розміщені в газеті «Честь хлібороба» (а.с.12) та в соціальній мережі «Facebook» (а.с.10-11).

З вищевикладеного судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташоване по АДРЕСА_1 , на праві власності не належить, доказів існування у відповідача правомочностей щодо розпорядження цим майном останній не надав.

Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч.1 ст. 655, ч.5 ст.656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Про існування інших підстав набуття відповідачем коштів за розпискою від 27.10.2019 року в сумі 100000 грн., ніж усна домовленість між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 про купівлю-продаж магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований по АДРЕСА_1 , про яку стверджує позивач, відповідач не зазначив та відповідно доказів не надав.

Заперечуючи усно через представника проти задоволення позову відповідачем не наведені докази, а відтак не доведено обґрунтоване набуття грошових коштів внаслідок цивільно-правових угод, підстави володіння грошовим коштами ним не визначені.

Отже, суд приходить до висновку, що кошти за розпискою від 27.10.2019 року отримані ОСОБА_2 на виконання неукладеного договору щодо купівлі-продажу нерухомого майна - магазину.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші.

Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Враховуючи те, кошти за розпискою від 27.10.2019 року отримані ОСОБА_2 на виконання неукладеного договору щодо нерухомого майна магазину, у зв`язку з чим у сторін не виникло договірних зобов`язань, відповідно грошові кошти в розмірі 100000 грн. за розпискою від 27 жовтня 2019 року, які відповідач помилково вважає завдатком, останній отримав без будь-яких правових підстав та у спосіб, що суперечить цивільному законодавству. Таким чином, відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Отже, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь коштів в сумі 100000 грн. за розпискою від 27 жовтня 2019 року, які набуті відповідачем без достатньої правової підстави.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 4300 грн.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: угоду про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги №67 від 17 грудня 2020 року, укладеної між адвокатом Замша Дмитром Дмитровичем та ОСОБА_1 (а.с.71); розрахунок витрат на правову допомогу від 13.01.2021 року за угодою про захист (представництво) та надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2020 року №67, який містить детальний опис витрат на правничу допомогу та їх вартість (а.с.15); копію квитанції до прибуткового касового ордера №01 від 13.01.2021 року на суму 4300 грн. (а.с.16).

Склад та розмір витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу на загальну суму 4300 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем суду не надано.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за позовні вимоги сплатив судовий збір у розмірі 1000 грн., що підтверджується квитанцією №54 від 24.12.2020 року (а.с.1).

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. судового збору понесеного ним при зверненні до суду та 4300 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 11, 177 , 317, 319, 509, 570, 640, 655, 656, 658, 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 76-82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів -задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100000 (сто тисяч) гривень безпідставно набутих коштів за розпискою від 27 жовтня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень судового збору та 4300 (чотири тисячі триста) гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 26 травня 2021 року.

Суддя В.В. Бондаренко