Справа № 545/2289/19
Провадження № 2/545/22/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.

з участю секретаря Лабовкіної Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Полтавської районної Державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні квартирою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом та просила усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) не чинити їй та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей цієї квартири, вселити ОСОБА_1 (що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Також прохала стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати.

Відповідач відзив на позов не надав.

Представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали.

За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при розгляді справи по суті покладалися на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Встановлено, що 10 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було зареєстровано шлюб Терешківською сільською радою Полтавського району Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 05 та видано Свідоцтво про шлюб.

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20.11.2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано.

В період шлюбу, за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2017 році було придбано наступне майно, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м.

Перед офіційним розірвання шлюбу ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 постійно проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де вони і зареєстровані.

В серпні 2018 року позивач разом з сином поїхала до своїх батьків. Після повернення ОСОБА_1 не змогла потрапити до свого житла, оскільки замки у вхідних дверях були змінені, а в квартирі проживали невідомі особи, які повідомили про те, що ОСОБА_2 здав їм в оренду дане житлове приміщення.

Після неодноразових звернень позивачки до відповідача з проханням надати їй ключі від квартири та не чинити перешкод у користуванні нею, останній відповідав категоричною відмовою.

З даного приводу позивачка звернулася до органів поліції з відповідною заявою, в якій просила прийняти міри щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона з сином зареєстрована та яка є спільною сумісною власністю подружжя.

На даний час відповідач чинить позивачу та їхньому спільному синові перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , не надає ключі від вказаної квартири, відмовся запропонувати квартирантам звільнити житлове приміщення, тому позивач вже тривалий час змушена проживати у своїх батьків або знімати житло, оскільки іншого житла у неї немає.

На сьогоднішній день, позивач фактично позбавлена можливості користуватися та володіти квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , між нею та відповідачем, як власниками цього нерухомого майна виникають непорозуміння, сварки, суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Відповідач вчиняє перешкоди, щоб позбавити позивача права користування, володіння та врешті-решт й права власності на частку квартири.

На даний час згоди між сторонами щодо володіння, користування та добровільного поділу сумісного майна не досягнуто, тому позивач звернулася до суду позовом про поділ спільного майна подружжя, а саме спірної квартири.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.11.2020 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07.04.2021 року вищезазначене рішення суду залишено без змін.

До теперішнього часу позивач разом з сином не може потрапити до спірної квартири, в якій вони зареєстровані, через незаконні дії відповідача, які полягають у заміні замків до вхідних дверей та вселення у квартиру невідомих осіб без згоди та відома позивача, тим самим відповідач грубо порушив права позивача щодо володіння та користування квартирою.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною першою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1 та 2 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищезазначене, позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з квитанцією №27650 від 10.09.2019 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.1).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України зазначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Велика Палата Верховного Суду у від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16.

Представник позивача на обґрунтування суми витрат на надання правничої допомоги, яка підлягає стягненню, надала договір про надання правничої допомоги № 19/19 від 15.07.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Роменською Т.В., в якому зазначено, що вартість послуг складає з вартості години роботи адвоката витрачених на підготовку до участі у справі та складанні процесуальних документів у розмірі 500 грн. та 2500 грн. за представництво інтересів у суді першої інстанції в незалежності від кількості судових засідань та часу витраченого на них; акт про прийняття-передачі наданих послуг від 15.07.2019 року, згідно з якою вартість послуг становить 6000 грн.; квитанцію від 15.07.2019 року про сплату за надання правничої допомоги 6000 грн. (а.с.25-27).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Будь-яких клопотань від представника відповідача про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката, до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, починаючи з вересня 2019 року, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_1 (що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей цієї квартири.

Вселити ОСОБА_1 (що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: 33682089) понесені нею судові витрати в розмірі 768,40 грн. судового збору та 6000 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 6768,40 грн. (шусть тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. В. Шелудяков