Номер провадження: 22-ц/813/4413/21
Номер справи місцевого суду: 519/20/20
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Южного міського суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат 8 950 грн., які вона понесла на навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в коледжі ОНАХТ.

Позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідач мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням суду у вересні 2013 року. Рішенням Южного міського суду Одеської області від 08.05.2018 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей. В 2017 році донька ОСОБА_5 вступила до Механіко-технологічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій на денну форму навчання, зі ступенем освіти молодший спеціаліст на спеціальність «Бродильне виробництво і виноробство». За умовами договору вартість навчання з 01.09.2017 року по 28.02.2021 року складає 22 200 гривень. Плата за навчання вноситься кожний семестр. Позивачем сплачено кошти на навчання дитини у розмірі 17 900 гривень, половину з яких позивач просить стягнути з відповідача, посилаючись на ст..185 СК України.

Відповідач позов не визнав, подав відзив, в якому зазначив, що оплата контракту за навчання дитини в Механіко-технологічному коледжі ОНАХТ не є у розумінні ст..185 СК України додатковими витратами, що викликані особливими обставинами. Крім того, він щомісяця сплачує аліменти на утримання дітей, з його заробітної плати утримуються кошти за проїзд в студентському автобусі, та заборгованості по аліментам не має.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Южного міського суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, посилаючись на постанову ВС від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц виходив з того, що оплата за навчання дитини в Механіко-технологічному коледжі ОНАХТ не є у розумінні ст..185 СК України додатковими витратами, що викликані особливими обставинами.

Оскаржуючи рішення, апелянт посилається на те, що по даній правовій позиції ВС відмовив у стягненні додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжувала навчання, а вона просить стягнути додаткові витрати на навчання доньки за період, коли та була неповнолітньою.

Крім того, просила взяти до уваги, що у зв`язку з навчанням доньки в Механіко-технологічному коледжі ОНАХТ значно зросли витрати на її утримання, які позивач не може самостійно нести, оскільки на її утриманні знаходиться ще малолітній син ОСОБА_6 , 2014 року народження.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач мають спільних двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 26 вересня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.08).

На утриманні ОСОБА_2 знаходяться ще двоє дітей від іншого шлюбу з ОСОБА_7 : ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 08 травня 2018 року зменшено розмір аліментів, які стягуються рішенням Южного міського суду Одеської області від 23.08.2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до ј частини від доходу батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Цим же рішенням зменшено розмір аліментів, які стягуються рішенням Южного міського суду Одеської області від 13.09.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ј частини від доходу батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно довідок від 21.04.2020 року № 174, № 173 ОСОБА_2 працює водієм оперативного автомобіля у воєнізованому газорятувальному загоні ПАТ «Одеський припортовий завод» (а.с.27) та з його заробітної плати здійснюється утримання на сплату аліментів (а.с.26).

Крім того, з доходу відповідача у вигляді заробітної плати проводиться утримання за проїзд в студентському автобусі, сума утримання якого за період з 01.09.2017 року по 31.03.2020 рік склала 11 334 гривень (а.с.27).

Відповідно пояснень позивача, відповідач не має заборгованості по аліментам на утримання дітей сина ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2017 року ОСОБА_3 вступила до Механіко-технологічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій на спеціальність «Бродильне виробництво і виноробство». Форма навчання денна, ступінь освіти молодший спеціаліст, строк навчання з 01.09.2017 р. по 28.02.2021 р. За умовами договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 22 200 гривень, зокрема оплата за І рік становить 4 700 гривень; ІІ рік 6 100 гривень; ІІІ рік 7 100 гривень; ІV рік 4 300 гривень (а.с.06).

Відповідно квитанцій представлених позивачем, за навчання ОСОБА_3 у 2017 році було сплачено 4 700 гривень (а.с. 23); у 2018 році 3000 гривень (а.с.12), у 2019 році 10 150 гривень (а.с.09-11), що в загальній сумі складає 17 850 гривень.

Позивач, посилаючись на ст..185 СК України, просить стягнути половину коштів від суми, яка сплачена нею за навчання доньки, яка за її підрахунком складає 8 950 гривень.

Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Тобто якщо ці витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини, наприклад музика, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини у музичній школі з вказівкою тривалості повного курсу навчання, підтвердити витрати пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь та музичних інструментів, періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Аналогічно у випадку наявності особливих здібностей дитини у поглибленому вивченні іноземної мови, що підтверджується відзнакою у мовних олімпіадах або перемогою у конкурсах або навпаки потреба у заняттях у зв`язку з порушенням розвитку здібностей дитини, необхідно надати відповідні рекомендації, а також розрахунок вартості відповідного курсу навчання з урахуванням його тривалості.

Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині або вартість процедур, які необхідно зробити.

В даному випадку витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому, позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не навела мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини та узгодження з ним питань фінансового характеру щодо навчання дитини у обраному закладі на контрактній формі навчання.

Таким чином, навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст..185 СК України.

Відповідні правові висновки щодо застосування ст..185 СК України наведені в постановах ВС від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц; від 10.10.2019 року у справі № 638/13860/16-ц; від 16.10.2019 року у справі № 219/1766/18, від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19; від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19; від 25.02.2020 року у справі № 521/4397/17; від 01.04.2020 року у справі № 521/16268/18.

Доводи апеляційної скарги, що на момент звернення позивача до суду ОСОБА_10 ще на набула повноліття, а отже стягнення витрат на її навчання є додатковими витратами не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ці витрати пов`язані не з особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною спеціальності. Наведеною нормою (ст..185 СК України) не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати пов`язані зі здобуттям дитиною спеціальності. До повноліття дитини у батька наявне зобов`язання аліментного утримання дитини, яке, як вбачається з матеріалів справи відповідач виконує та заборгованості по аліментам не має. Відповідач до повноліття дитини зобов`язаний брати участь у додаткових витратах, проте вони повинні бути викликані особливими обставинами, які в даному випадку, з наведених позивачем обставин, не є особливими у розумінні ст..185 СК України.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2020 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула повноліття.

Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюється главою 16 СК України.

Так, відповідно до ст..198-200 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Під час визначення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд враховує вартість навчання, вартість підручників, вартість проїзду до навчального закладу, до місця проживання, тощо.

Таким чином, у разі коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, позивач не позбавлена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів в порядку ст..198-200 СК України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 21.05.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

С.О. Погорєлова