Справа № 288/324/21
Провадження № 2/288/143/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Костюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі відповідач -1), Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі відповідач -2) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 .

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину виданого 01.09.2016 року на земельну ділянку.

Влітку 2020 року позивач дома, за місцем проживання, знайшов Витяг з протоколу № 1 від 10.10.2007 року засідання комісії по врегулюванню земельних та майнових відносин по ПСП ім. Лесі Українки с. Липки про затвердження списку членів господарства, які мають право на земельну частку (пай) та були пропущені при складанні списків у 1996 році, в кількості одного чоловіка. А також список пропущених працівників ПСП ім. Лесі Українки на земельну частку (пай) в кількості 1-го чоловіка ОСОБА_2 , з якого дізнався, що його батько мав право на земельну частку (пай) по реорганізованому КПСП ім. Лесі Українки.

Батько позивача ОСОБА_2 01 серпня 1994 року прийнятий на роботу в КСП «Новий шлях» с. Криве Попільнянського району Житомирської області, на роботу водієм.

В зв`язку з роз`єднанням КПП «Новий шлях», рішенням правління КПП «Новий шлях» від 01.12.1994 року, вирішено перевести батька позивача ОСОБА_2 з членів КПП «Новий шлях» в члени КПСП ім. Лесі Українки.

26 грудня 1995 року КПСП ім. Лесі Українки видано державний акт на право колективної власності, однак батька не було включено до списку громадян КПСП ім. Лесі Українки, які мають право на отримання земельної частки (паю).

Позивач вважає, що якщо його батька було включено в члени КПСП ім. Лесі Українки 1994 року, при його утворені, до видачі Державного акту на право колективної власності вказаному господарству 1995 року, томі він мав право на земельну частку (пай) в землі даного господарства, і безпідставно не був включений в списки осіб, що мають право на земельну частку (пай) та вказаний пай не отримав.

Вказану обставину також і визнало господарство ПСП ім. Лесі Українки, що є правонаступником КПСП ім. Лесі Українки, своїм рішенням комісії по врегулюванню земельних та майнових відносин, про яке вказано вище.

ПСП ім. Лесі Українки, рішенням Господарського суду Житомирської області від 30.10.2007 року в справі № 7/221-Б, визнано банкрутом.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай) реорганізованого КСП ім. Лесі Українки позивач отримати не має можливості, так як у нього відсутній документ, який підтверджує таке право за померлим батьком. Копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 лютого 2021 року.

Вартість земельної частки (паю) по реформованому КСП «Україна» складає 25602 гривні, розмір земельної частки (паю) становить 5,77 умовних кадастрових гектарів.

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), із земель реорганізованого колективного приватного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки, с. Липки Житомирської області, в розмірі 5,77 умовних кадастрових гектарах.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує. Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01 вересня 2015 року Виконкомом Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 6 /а.с. 6/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20 липня 1999 року Виконкомом Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , запис за № 05 /а.с. 7/.

Згідно Списку пропущених працівників ПСП ім. Лесі Українки на земельну частку (пай) виданого ПСП ім. Лесі Українки 15 жовтня 2003 року за № 134, в списку вказаний ОСОБА_2 /а.с. 8/.

Як вбачається з Витягу з протоколу № 1 від 10 жовтня 2003 року засідання комісії по врегулюванню земельних та майнових відносин по ПСП ім. Лесі Українки с. Липки, виданого ПСП ім. Лесі Українки 15 жовтня 2003 року за № 135, вирішено затвердити список членів господарства, які були пропущені при складанні списків у 1996 році, у кількості одного чоловіка /а.с. 9/.

Відповідно до Архівних витягів виданих Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області 05 лютого 2021 року за № 05-03/30, з протоколу загальних зборів членів підприємства № 2 від 20.08.1994 року КПП «Новий шлях» с. Криве Попільнянського району, вирішено розділити господарство «Новий шлях», утворити два господарства, дати назву господарств; з протоколу загальних зборів членів підприємства № 3 від 20.08.1994 року КПП «Новий шлях» с. Криве Попільнянського району, вирішено бувшому господарству, яке складалося з двох відділків, після розподілу дати назву «Новий шлях» Колективно приватне пайове господарство; з протоколу загальних зборів членів КПСП імені Лесі Українки № 2 від 29.02.2000 року вирішено на основі реформованого господарства створити приватне сільськогосподарське підприємство ім. Лесі Українки, обрати правонаступником і директором Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки Сініцького Івана Петровича /а.с. 10/.

Згідно Трудової книжки серії НОМЕР_3 заповненої 19 серпня 1993 року ОСОБА_2 01 серпня 1994 року прийнятий в КСП «Новий шлях» с. Криве на роботу водієм. 25 серпня 1994 року переведений в КПСП ім. Лесі Українки в зв`язку з роз`єднанням КПСП «Новий шлях». 29 лютого 2000 року в зв`язку з реорганізацією КПСП ім. Лесі Українки звільняється з даного місця роботи в порядку переводу в ПСП ім. Лесі Українки /а.с. 11/.

Як вбачається з Архівного витягу з Протоколу № 4 засідання правління КПП «Новий шлях» від 01.12.1994 року виданого Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області 14 грудня 2020 року за № 05-03/409, вирішено перевести зазначених громадян з членів КПП «Новий шлях» в члени КПП ім. Лесі Українки в зв`язку з роз`єднанням господарства «Новий шлях», а саме: ОСОБА_2 . Також вказано, що в документах архівного фонду «Новий шлях», КСП «Новий шлях», Колективного приватно пайового господарства «Новий шлях» с. Криве Попільнянського району Житомирської області, Колективно приватного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки с. Липки Попільнянського району Житомирської області відомості щодо виключення з членів КПП «Новий шлях» с. Криве, КПСП ім. Лесі Українки с. Липки, ОСОБА_2 за 1994-2000 роки, не виявлено /а.с. 12/.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, виданого 27 січня 2021 року, юридична особа - Приватне сільськогосподарське підприємство імені Лесі Українки (ПСП ім. Лесі Українки) знаходиться в селі Липки, Попільнянського району, Житомирської області, дата державної реєстрації - 01.03.2000 року /а.с. 13/.

Згідно повідомлення № Я-58/0-0.31-56/146-20 від 23 грудня 2020 року Відділу у Попільнянському районі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, як вбачається з «Проектно технічної документації по організації території земель колективної власності КСП ім. Л.Українки та складання державних актів на право приватної власності на землю на території Липківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області» ОСОБА_2 не включений до списку громадян КСП ім. Л.Українки, які мають право на отримання земельної частки (паю). Розмір земельної частки (паю) по сертифікату по реформованому КСП ім. Л.Українки становить 5,77 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становила 25602 гривень (без врахування коефіцієнтів індексації). Державний акт виготовлений 26.12.1995 року серія ЖТ -04-11-000-028 /а.с. 14/.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 лютого 2021 року виданої Попільнянською державною нотаріальною конторою в Житомирській області № 38/02-31, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку частку (пай), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька заявника ОСОБА_2 , в зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановчого документу /а.с. 15/.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (пункт 2).

Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Пункт 7 вищевказаного Указу визначає, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні.

Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Як передбачено з вищевказаного Закону, в редакції чинній на даний час, головним тимчасовим розпорядником не витребуваних та нерозподілених земель є органи місцевого самоврядування.

Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вищезазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Стаття 5 вищевказаного Закону визначає, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Як вбачається з статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину.

Згідно ст. 46, п. 2 ч. 1 ст. 49 Глави 4 та ст. 67 Глави 7 Закону України «Про нотаріат», Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті фізичних осіб може бути видане на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) чи договорів дарування, міни, чи свідоцтва про право на спадщину, чи рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно частини 1 статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 , за життя, правомірно набув права на земельну частку (пай) розміром 5,77 в умовних кадастрових гектарах, як член реорганізованого КПСП ім. Лесі Українки, село Липки, Попільнянського району, Житомирської області. А тому, право на вказану земельну ділянку увійшло до складу його спадщини.

Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник позивача в поданій заяві просив залишити судові витрати за позивачем, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7; Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року № 899-ІV; статтями, 131, 152 Земельного Кодексу України; статтям 373, 374, 386, 392, 1217, 1220-1221, 1223, 1225, 1268-1270, 1297 Цивільного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), із земель реорганізованого колективного приватного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки, с. Липки Житомирської області, в розмірі 5,77 умовних кадастрових гектарах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник