Справа № 428/2739/21
20 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна», -
1. Позиції сторін, процесуальні дії
1.1. ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 2600 грн. 00 коп., суму судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 1500 грн. 00 коп.
1.2. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.
1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин
2.1. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу PEUGEOT 308 з реєстраційним номером НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .
Згідно з копією Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7590772 від 12.12.2020, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом згідно цього полісу є автомобіль марки ВМW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в період строку дії полісу з 12.12.2020 до 11.12.2021 та страховою сумою шкоди, заподіяної майну одного потерпілого, в розмірі 130000 грн.
2.2. Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 10.02.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомили про ДТП, яке мало місце 10.02.2021. У повідомленні вказано, що ДТП сталася 10.02.2021 о 07-20 год. в м. Сєвєродонецьку по шосе Будівельників, 11. Зокрема, автомобіль ВМW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля PEUGEOT 308 з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . У повідомленні наведена схема пригоди, згідно із якою зіткнення відбулося ззаду та з правої частини автомобіля, який рухався попереду. У пункті 14 повідомлення вказано, що ОСОБА_5 вважає себе винним, а ОСОБА_4 вважає винним водія «А», тобто ОСОБА_2 .
У письмових поясненнях від 20.05.2021 позивач вказав, що дата події «11.02.2021» вказана у вищезазначеному листі помилково, адже ДТП сталося 10.02.2021 і він не брав участі у будь-яких інших ДТП у 2021 році.
3. Релевантні джерела права
3.1. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Пункт 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України передбачає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З ст. 1192 ЦК України вбачається, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
3.3. Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
В статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Пунктом 36.6 статті 36 вищевказаного Закону передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
4. Оцінка доказів та аргументів сторін
4.1. На підставі вищенаведених норм права суд приходить до висновку про те, що особа, яка є винуватою у завданні шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відповідальність якої застрахована в порядку обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зобов`язана відшкодувати власнику пошкодженого з її вини транспортного засобу франшизу (частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування).
Вина відповідача ОСОБА_2 у завданні шкоди транспортному засобу, який належить позивачу, підтверджується змістом повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 10.02.2021. Крім того, у цьому повідомленні відповідач вчинив напис про визнання своєї винуватості у ДТП.
Факт виплати страхового відшкодування на користь позивача з урахуванням франшизи в розмірі 2600 грн. підтверджується листом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» № 0021935 від 25.02.2021.
Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 слід стягнути суму завданої матеріальної шкоди у вигляді франшизи в розмірі 2600 грн.
5. Розподіл судових витрат
5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, в сумі 1500 грн.
На підтвердження вказаної суми витрат позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 26/03 від 26.03.2021, укладеного між адвокатом Вороновим Романом Сергійовичем та ОСОБА_4 , в якому сторони домовилися, що за надання правової допомоги клієнт сплачує гонорар залежно від встановлених тарифів на окремі послуги адвоката. Факт надання послуг підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт.
Відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) № 29/03 від 29.03.2021, розмір виплати адвокату за вищевказаним договором становить 1 500 грн., у тому числі:
- усне консультування з приводу звернення до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальних збитків, спричинених ОСОБА_2 500 грн.;
- складання позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , завданої внаслідок вчинення ДТП 1000 грн.;
З урахуванням наведених вище вимог ЦПК України, а також наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 1500 грн. Вказаний розмір витрат є документально підтвердженим, обґрунтованим, відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг, значенню справи для позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму завданої матеріальної шкоди у вигляді франшизи в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) грн. 00 коп.
Стягнути з з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін