Справа № 344/2320/13-ц
Провадження № 22-ц/4808/23/21
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2020 року у складі судді Домбровської Г.В., постановлену в м. Івано-Франківську, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа № 344/2320/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 101/ФКВ-07 від 27.04.2007 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 848 803,32 грн.

На виконання вищевказаного судового рішення Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 13.11.2013 року по вказаній цивільній справі видано виконавчий лист.

27 травня 2020 року представник ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що 19.03.2010 року Івано-Франківський міський суд ухвалив рішення у справі № 2-837/2010, яким було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «УКРПРОМБАНК» про розірвання Договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 27.04.2007 року та здійснення зарахування вимог ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 по кредитному договору від 27.04.2007 року №101/ФКВ-07.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.08.2010 року представнику ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, тобто рішення Івано-Франківського міського суду від 19.03.2010 року набрало законної сили.

Представник заявника вважає, що 09.08.2010 року зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 101/ФКВ-07 від 27.04.2007 року припинені, у зв`язку з чим її матеріально-правовий обов`язок за рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 квітня 2013 року, яке ґрунтується на тому ж кредитному договорі, відсутній повністю, тобто наявні обставини, які, на думку представника, виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

З наведених підстав представник заявника просила суд на підставі ст.432 ЦПК України визнати виконавчий документ - виконавчий лист Івано-Франківського міського суду від 13.11.2013 року № 344/2320/2013-ц таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Зазначила, що в основу оскаржуваної ухвали покладено висновок суду про те, що на підтвердження факту відсутності обов`язку заявника за виконавчим листом суду не надано відповідних доказів. При цьому, суд не надав правової оцінки рішенню Івано-Франківського міського суду від 19.03.2010 року у справі № 2-837/2010, яким було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Укрпромбанк», зокрема на підставі ст.601 ЦК України розірвано договір про участь у Фонді фінансування будівництва від 27.04.2007 року та здійснено зарахування вимог ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 по кредитному договору від 27.04.2007 року № 101/ФКВ-07. При цьому рішення Івано-Франківського міського суду від 19.10.2010 року набрало законної сили.

В оскаржуваній ухвалі не зазначено, з яких підстав суд першої інстанції не вважає це судове рішення доказом припинення зобов`язань ОСОБА_1 перед стягувачем.

Суд формально посилається на випадки припинення цивільно-правових зобов`язань, передбачених главою 50 ЦК України, однак маючи рішення Івано-Франківського міського суду від 19.03.2010 року, яким таке зарахування проведено, фактично його не застосовує.

Представник заявника вважає, що суд не обґрунтував свій висновок про те, що заява ОСОБА_1 свідчить про її незгоду з обставинами, встановленими судом у рішенні Івано-Франківського міського суду від 25.04.2013 року.

При наявності відкритого виконавчого провадження, по якому проводяться виконавчі дії та обмежуються права апелянта, пов`язані з цими діями, оскарження заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 25.04.2013 року не є ефективним засобом захисту її прав та не є умовою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням зобов`язань, на примусове виконання яких він був виданий.

З наведених підстав представник апелянта просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задоволити.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник апелянта клопотала про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю в іншій справі, яке колегією суддів відхилено з огляду на обмежений строк розгляду справи за оскарженою ухвалою.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.04.2013 року по справі № 344/2320/13-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 848 803,32 грн. (том-1, а.с.213-215).

На виконання вказаного рішення Івано-Франківським міським судом 13.11.2013 року видано виконавчий лист № 344/2320/2013, а постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 18.03.2014 року відкрито виконавче провадження (том-1, а.с.236,237).

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа від 13.11.2013 року №344/2320/2013 таким, що не підлягає до виконання (том-2, а.с.54-58), представник ОСОБА_1 зіслалась на рішення Івано-Франківського міського суду від 19.03.2010 року у справі №2-837/2010, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «Український промисловий банк», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ТзОВ «Новекс», про розірвання договору та зарахування зустрічних вимог - задоволено частково. Розірвано договір про участь у Фонді фінансування будівництва №84 від 27.04.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ «Український промисловий банк». Здійснено зарахування вимог ТзОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 по кредитному договору № 101/ФКВ-07 від 27.04.2007 року на суму 558 541,12 грн. та вимог ОСОБА_1 до ТзОВ «Український промисловий банк» про повернення коштів, внесених до Фонду фінансування будівництва виду «А» малоповерхового житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 на суму 558 541,12 грн. (том-2, а.с.62-63), рішення набрало законної сили (том-2, а.с.64-65).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів звертає увагу на таке.

Зі змісту рішення Івано-Франківського міського суду від 25.04.2013 року по справі №344/2320/13-ц, на підставі якого судом було видано виконавчий лист від 13.11.2013 року, вбачається, що предметом спору була заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.04.2007 року № 101/ФКВ-07, укладеним нею з ТзОВ «Український промисловий банк», за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 70 000 доларів США з терміном повернення до 20.04.2032 року.

Із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 848 803,32 грн. звернулось ПАТ «Дельта Банк», оскільки, як встановлено судом в ході розгляду спору, 30.06.2010 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань ТзОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», у відповідності до якого ТзОВ «Український промисловий банк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 19.03.2010 року у справі №2-837/2010 судом вирішено розірвати договір про участь у фонді фінансування будівництва та здійснити зарахування вимог ТзОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 по кредитному договору № 101/ФКВ-07 від 27.04.2007 року на суму 558 541,12 грн. та вимог ОСОБА_1 до ТзОВ «Український промисловий банк» про повернення коштів, внесених до Фонду фінансування будівництва виду «А» малоповерхового житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 на суму 558 541,12 грн. (том-2, а.с.62-63).

Існування наведеного рішення, на думку апелянта, вказує на відсутність боргу ОСОБА_1 по кредитному договору № 101/ФКВ-07 від 27.04.2007 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції зіслався на те, що відповідно до процесуального закону вказані обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки доказів на підтвердження факту відсутності її обов`язку згідно виконавчого листа суду не надано. Обставини, на які посилається заявник у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, свідчать про незгоду ОСОБА_1 з обставинами, встановленими судом у рішенні Івано-Франківського міського суду від 25 квітня 2013 року і можуть бути підставою для оскарження судового рішення у встановленому законом порядку, або, за наявності для цього підстав, його перегляду за нововиявленими обставинами, однак не слугують підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за чинним судовим рішенням.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» надано роз`яснення, згідно якого наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Крім того, судом роз`яснено, що словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

В спірному випадку, наявність судового рішення про здійснення зарахування вимог за кредитним договором не є обставиною, яка в розумінні ч.2 ст.432 ЦПК України, є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Судове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист не скасовано, інші докази про відсутність обов`язку боржника відсутні.

Судом першої інстанції наведена представником заявника обставина правильно не визнана підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та обґрунтовано відмовлено в задоволенні заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що така постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Максюта І.О.