Ухвала

13 травня 2021 року

м. Київ

справа № 161/3529/20

провадження № 61-6750ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка Ігоря Сергійовича,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І. С.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня

2020 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І. С. щодо винесення:

- постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2020 року ВП

№ 60977948, за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» заборгованості за кредитною угодою;

- постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2020 року ВП

№ 60977773, за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» заборгованості за кредитною угодою;

- постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14 січня 2020 року, якою об`єднано виконавчі провадження ВП

№ 60977948 та ВП № 60977773 у зведене виконавче провадження ВП № 60977961.

Визнано неправомірними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І. С., а саме:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2020 року ВП №60977948, за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» заборгованості за кредитною угодою;

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2020 року ВП

№ 60977773, за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Українська інноваційна компанія» заборгованості за кредитною угодою;

- постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 14 січня 2020 року, якою об`єднано виконавчі провадження ВП

№ 60977948 та ВП № 60977773 у зведене виконавче провадження ВП № 60977961.

У листопаді 2020 року ПАТ «Українська інноваційна компанія» подало до Волинського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія» було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано сплатити судовий збір.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року визнано неподаною і повернута заявнику.

12 лютого 2021 року ПАТ «Українська інноваційна компанія» повторно звернулося до Волинського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05 березня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія» було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано подати заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду та вказати інші поважні причини для поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 березня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави пропуску строку на апеляційне оскарження зазначені в апеляційній скарзі та у заяві про усунення недоліків ПАТ «Українська інноваційна компанія» є не поважними, а тому на підставі частини 4 статті 357 ЦПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження.

20 квітня 2021 року ПАТ «Українська інноваційна компанія», засобами поштового зв`язку, надіслало на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 березня 2021 року, в якій просить скасувати вказану ухвалу і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 8 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Звертаючись із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, ПАТ «Українська інноваційна компанія» посилалося на те, що ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року апеляційна скарга ПАТ «Українська інноваційна компанія» була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема для сплати судового збору та надання копій документів для сторін процесу. Представником ПАТ «Українська інноваційна компанія» адвокатом Пилипом В. М. було подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків до 06 грудня 2020 року. Однак,

19 грудня 2020 на адресу ПАТ «Українська інноваційна компанія» надійшла ухвала про повернення апеляційної скарги. Вказував, що адвокат Пилип В. М. не міг виконати ухвалу суду про усунення недоліків своєчасно, оскільки 15 грудня

2020 року в одного з працівників Адвокатського об`єднання «Де Рігоре Юріс» ОСОБА_2 , робоче місце якого знаходиться в одному кабінеті з Пилипом В. М. , виявлено та лабораторно підтверджено діагноз Ковід-19. Пилип В. М. , як контактна особа, перебував на самоізоляції до 31 грудня 2020 року. Крім того, 13 січня

2021 року лабораторно підтверджено діагноз Ковід-19 у адвоката Пилипа В. М., що зумовило неможливість виконувати будь-які дії щодо апеляційної скарги у цій справі.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 05 березня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року було залишено без руху з підстав того, що обставини зазначені в апеляційній скарзі як підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, не можна вважати поважними. Надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для виконання вимог даної ухвали - подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних підстав для поновлення строку, десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

25 березня 2021 року до Волинського апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків в якій вказано, що представником ПАТ «Українська інноваційна компанія» у даному судовому процесі є адвокат Пилип В. М., що підтверджується довіреністю, який є адвокатом Адвокатського об`єднання «Де Рігоре Юріс», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру адвокатів України.

30 листопада 2020 року в одного з працівників Адвокатського об`єднання «Де Рігоре Юріс» ОСОБА_4 , робоче місце якогї знаходиться в одному кабінеті з ОСОБА_2 та Пилипом В. М. виявлено та лабораторно підтверджено діагноз Ковід-19. Починаючи з 01 грудня 2020 року всі працівники Адвокатського об`єднання «Де Рігоре Юріс», які перебували з ОСОБА_4 в одному кабінеті, в тому числі і Пилип В. М. є контактними особами і перебували на самоізоляції до

31 грудня 2020 року (у зв`язку із закриттям офісу адвокатського об`єднання на карантин забороняється працівникам адвокатського об`єднання перебувати в офісі і виносити будь-які речі з офісу). В подальшому, було виявлено діагноз Ковід-19 у адвоката Пилипа В. М . Що стосується представництва інтересів ПАТ «Українська інноваційна компанія» у даній справі ОСОБА_5 , то на запит від директора ТОВ «Рантьє Груп» надійшла відповідь, що ОСОБА_5 звільнено з посади директора 23 липня 2020 року.

Розглядаючи заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що наведені заявником обставини не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Встановивши, що доказів того, що адвокат Пилип В. М. перебував на самоізоляції з 01 грудня 2020 року не надано. Крім того, в апеляційній скарзі він зазначив, що перебував на самоізоляції з 15 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Крім того, апеляційний суд звернув увагу на те, що у матеріалах справи наявна довіреність на адвоката ОСОБА_5, який брав участь у розгляді справи.

Довіреність ПАТ «Українська інноваційна компанія» видана саме на його ім`я, а не на ТОВ «Рантьє Груп» і була дійсна до 31 грудня 2020 року, не відкликана та не скасована.

Звільнення ОСОБА_5 з посади директора не має значення, оскільки він брав участь у справі як представник, адвокат.

Крім того, ПАТ «Українська інноваційна компанія» є юридичною особою. Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За таких обставин, підстави пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду зазначені в апеляційній скарзі та у заяві про усунення недоліків ПАТ «Українська інноваційна компанія», не можна вважати поважними.

Тому суд апеляційної інстанції, керуючись пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

Згідно із частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Такий правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі

№ 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Ураховуючи висновки апеляційного суду про те, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» не надала належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а переоцінка наданих суду апеляційної інстанції доказів не належить до компетенції суду касаційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість відповідних доводів касаційної скарги.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка Ігоря Сергійовича відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук