Справа №442/1572/21
Провадження №2/442/605/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Михавко І.І.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років померла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 січня 2020 року, серія НОМЕР_1 , виданого Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). За життя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Ролів Дрогобицького району Львівської області, проживаюча в АДРЕСА_1 , склала заповіт, посвідчений Москалик Л.П., державним нотаріусом Другої Дрогобицької державної нотаріальної контори 15 червня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за №888, з якого вбачається, що остання на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження наступного змісту: «…все моє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все те, що мені буде належати на день моєї смерті і на що я за законом матиму права, заповіла - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 …». Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину земельної ділянки площею 0,0414 га в АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:055:0075. Вказана земельна ділянка площею 0,0414 га (414 кв.м.) в АДРЕСА_2 належала ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2009 року справа №2-2369/09, ухвала №23 сесії Дрогобицької міської ради від 20 червня 2002 року. Вказане підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №25962063 від 23.08.2014 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 10.07.2020 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014 від 25.06.2014 року. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію паспорта громадянина України серія та номер паспорта НОМЕР_2 , виданий 29.07.2008, видавник: Дрогобицький МВ ГУ МВС України у Львівській області та копією заповіту ОСОБА_9 від 15 червня 2010 року. У вересні 2020 року вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до Дрогобицької Державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка спдакодавця у спільному майні. У звязку з цим неможливо встановити склад спадкового майна, а тому виникла необхідність звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій вона просить слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує повністю, просить їх задоволити в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, однак від них поступило клопотання, в якому вони просять проводити розгляд справи у їх відсутності, відносно задоволення заявлених позовних вимог не заперечують, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст. 197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 4 ст.86 ЗК України визначено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Відповідно до положень ст.89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам.

У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Крім того, згідно із п.г ч.1 ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

При цьому, відповідно до положень ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, відповідно до ст.370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, при визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Згідно із положеннями ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.01.2020р., ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 78 років, про що зроблено відповідний запис за №09.

Як вбачається із копії Заповіту від 15.06.2010р., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Ролів, Дрогобицького району, Львівської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження : все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається із копії Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.07.2009р., у користування ОСОБА_10 виділено земельну ділянку площею 0,0244 га. та 0, 0170 га в АДРЕСА_2 ; у користування ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,0414 га. в АДРЕСА_2 ; у спільне користування ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,0064га. в АДРЕСА_2 .

Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2014р., земельна ділянка НОМЕР_3 , кадастровий номер : :01:055:0075, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно п. «г» ч.1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст.370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила Ѕ ».

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, ч.ч.1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивач має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_9 .

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК Ураїни кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до переконання, що є всі підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 209, 214-215 ЦПК України, ст.87, 89, ч.1 125 ЗК України, ст.ст. 357, 368, 370, 372 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0414 га розташовану в АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:055:0075, становила 1/9 (одну дев`яту) її частину.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі.

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_6 .

ОСОБА_4 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 .

ОСОБА_5 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_8 .

ОСОБА_6 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_9 .

ОСОБА_7 , місце реєстрації : АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_10 .

ОСОБА_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_11 .

Суддя Гарасимків Л.І.