З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.10.2018 року в місті Івано-Франківськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , зазнав механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.11.2018 року, особою винною в настанні вищевказаного ДТП визнано ОСОБА_1 .
В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.11.2018 року, особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля марки Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Kia Ceed, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка сталася 16.10.2018 року в м.Івано-Франківську, визнано ОСОБА_1 (а.с.9-10).
Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Стаття 1191 ЦК України вказує, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 12 ЦПК України та ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи.
Суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують обгрунтованість вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а тому позов підлягає до задоволення.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем у розмірі 2102 грн.
На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 82, 141, 280-285 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий О. А. Шишко