КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року

м. Київ

справа № 759/4035/21

провадження № 22-ц/824/6592/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року у складі судді Горбенко Н.О.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту не укладення договору, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт не укладення договору пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва №115 від 28 липня 2015 року між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу КМР (КМДА) та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 19 березня 2021 року заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційною скаргою, у якій просять ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивують тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», чим фактично позбавив заявника права на справедливий судовий розгляд та права доступу до суду.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що ОСОБА_2 наразі може використовувати договір пайової участі без відому заявника, всупереч його волі та інтересам.

Заінтересовані особи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представники заінтересованих осіб у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту неукладення договору є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог під час розгляду між сторонами договору спору про право цивільне, однак не може самостійно розглядатися в окремій справі.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що договір №115 пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 28 липня 2015 року між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не укладався.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно приписів ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 просить встановити факт, що договір пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва №115 від 28 липня 2015 рокуміж Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є неукладеним, що без встановлення всіх обставин існування такого договору, з`ясування думки та позиції учасників справи, дослідження доказів, може призвести до невиправданого втручання та порушення прав інших учасників справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку факт неукладення договору є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог під час розгляду між сторонами договору спору про право цивільне, та не може самостійно розглядатися в окремій справі.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами договору існує спір про право цивільне, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «18» травня 2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик