Справа № 216/3775/20
провадження 2/216/631/21
РІШЕННЯ

іменем України

05 січня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Міського ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрально-Міського ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими йому належить на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Він з`ясував, що на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт нерухомого майна, згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 51153078, від 19.05.2016 р., винесеної Центрально-Міським ВДВС Криворізького міського управління юстиції (на сьогодні Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно- східного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Дніпро)). Арешт був накладений в рамках виконавчого провадження № 52728722, яке на сьогодні вже завершено, але відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт з мого нерухомого майна знято не було. Він звернувся із заявою про зняття арешту з його нерухомого майна до Центрально- Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-східного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Дніпро), але йому було відмовлено. Арешт його нерухомого майна, домоволодіння, позбавляє його гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з вимогами про зняття арешту з нерухомого майна. Вважаю, що іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день немає.

Позивач та його представник, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, представник позивача просив розглянути справу у їх відсутність, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Центрально-Міського ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, у своїх запереченнях на позовну заяву державний виконавець Похолок Л.С. просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника та відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки виконавчі провадження №52728722, №52728827 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» фактично не виконано.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечення проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне.

ОСОБА_1 , належить на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договорі купівлі-продажу , б/н від 09.09.1994 року, зареєстрований в реєстрі за № 1-3686 Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2020 р.

Рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 11.04.2011 року за позовною заявою Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 , ПП «Мираж Плюс» та ОСОБА_1 було стягнуто як із солідарних боржників ОСОБА_3 , ПП «Мираж Плюс» та ОСОБА_1 1716796,48 грн 48 коп. заборгованості за Генеральними Договорами № М120/261/06 від 08.11.2006 та М120/262/06 від 08.11.2006.

Центрально-Міський ВДВС Криворізького міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 52728722 своєю постановою наклав арешт на майно та оголосив заборону на його відчуження, що підтверджується постановою серія та номер: 51153078, від 19.05.2016 р.

Відповідно до листа Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Дніпро)) від 24.06.2020 ОСОБА_1 було відмовлено у знятті арешту з нерухомого майна боржника.

Відповідно до договору від 30.10.2019, укладеного між АТ «Альфа-Банк», що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Декорт» відступлено право вимоги за Генеральними Договорами № М120/261/06 від 08.11.2006 та М120/262/06 від 08.11.2006

Відповідно до договору від 30.10.2019, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Декорт» та ОСОБА_2 відступлено право вимоги за Генеральними Договорами № М120/261/06 від 08.11.2006 та М120/262/06 від 08.11.2006.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до положення ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 328 ЦК України та п.5,37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яке вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, позовні вимоги позивача вважаються судом обґрунтованими та такими, що узгоджуються з нормами цивільного законодавства, через що такі вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216-1218, 1221, 1223, 1261, 1266, 1268, 1296, 1297 ЦК України, п.п. 2, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N7, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центрально-Міського ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), треті особи: публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження з всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою про арешт та заборони відчуження майна боржника, серія номер 51153078, від 19.05.2016 р., винесеної Центрально- Міським ВДВС Криворізького міського управління юстиції (на сьогодні Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-східного міжрегіонального міністерства юстиції ( м. Дніпро)), зареєстрованого 13.09.2016 р. за №16355340, реєстратором: Байбікова Олена Леонідівна, Центрально-міський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центрально-Міського ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) , розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд. 5,

Третя особа: публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", , розташований за адресою: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 100,

Третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя М.В. Бутенко