Постанова

Іменем України

19 травня 2021 року

м. Київ

справа № 569/15105/19

провадження № 61-11124св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обслуговуючий кооператив Житлово-будівельний кооператив «Набережний квартал - 3»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЛІБ-ПРОМ»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року у складі судді Галінської В. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Шимківа С. С.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив «Набережний квартал - 3» (далі - ОК ЖБК «Набережний квартал - 3»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЛІБ-ПРОМ» (далі - ТОВ «ХЛІБ-ПРОМ») про визнання недійсними несправедливих пунктів договору та стягнення пені.

Позов мотивовано тим, що 28 вересня 2016 р. між нею та ОК ЖБК «Набережний квартал - 3» укладено договір за № 6/42 про сплату пайових внесків в ЖБК. На виконання умов вказаної угоди вона сплатила пайовий внесок у розмірі

529 501,50 грн. ОК ЖБК «Набережний квартал - 3» зобов`язувався побудувати та здати в експлуатацію будинок за адресою АДРЕСА_1 та передати у власність позивача не пізніше 15 календарних днів з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію, оформлення всіх необхідних документів за актом приймання-передачі об`єкт нерухомості (квартиру площею 50,67 кв. м) та всі необхідні документи.

Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором №6/42,

а саме, не забезпечив здачу вчасно об`єкту будівництва в експлуатацію у строки передбачені договором, чим порушив підпункти 4.2.1, 4.2.6 договору, тривалий час не інформував її про введення об`єкту будівництва в експлуатацію, чим порушив підпункт 4.2.3. За порушення терміну введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_2 , відповідач має сплатити пеню за 159 днів затримки введення об`єкту в експлуатацію в сумі 2 525 722,16 грн, та за несвоєчасність повідомлення про введення об`єкту в експлуатацію пеню

в розмірі 5 765 191,43 грн.

Зазначає, що оскільки пункт 6.3. договору суперечить частині п`ятій статті

10 Закону України «Про захист прав споживачів», тому згідно з пунктом

1 частини першої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України такий пункт договору підлягає визнанню недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд:

- визнати недійсними пункт 6.3. договору № 6/42 про сплату пайових внесків

в ЖБК «Набережний квартал-3» від 28 вересня 2016 року укладений між нею та ЖБК «Набережний квартал-3»;

- стягнути з ЖБК «Набережний квартал-3» на її користь пеню у розмірі

2 525 722,16 грн за порушення строків введення об`єкту в експлуатацію будинку АДРЕСА_2 ;

- стягнути з ЖБК «Набережний квартал-3» на її користь пеню за порушення підпункту 4.2.2. договору № 6/42 від 28 вересня 2016 року про сплату пайових внесків у розмірі 5 765 191,43 грн;

- стягнути з ЖБК «Набережний квартал-3» на її користь витрати на правничу допомогу розмірі 15 000,00 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого

2020 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги щодо визнання недійсним пункту 6.3 договору №6/42 не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених як ЦК України, так і Законом України «Про захист прав споживачів», а стягнення пені з відповідача не доведено належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що спірні правовідносини сторін не

є наслідком укладення чи виконання договору про реалізацію споживачу продукції (товарів, робіт, послуг), а є наслідком відносин його асоційованого членства в кооперативі.

При цьому суд послався на висновок щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від

14 листопада 2018 року у справі № 466/7136/15-ц (провадження

№ 61-22020св18), згідно з яким «частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачає відповідальність виконавця у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Таким чином за приписами цього закону статус споживача набуває особа, яка замовляє певний товар, роботу чи послугу у виробника чи продавця. Підставою для виникнення відносин між споживачем та продавцем є відповідний договір. Натомість у випадку, якщо певні матеріальні блага особа отримує не у зв`язку із укладеним договором, а з інших підстав, в тому числі у зв`язку із членством особи в кооперативі, а оплата, яку ця особа проводить не є платою за товари та послуги, а є паєм (членським внеском такої особи), який сплачується саме

у зв`язку із відносинами членства - то така особа не виступає в якості споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, отримання позивачем квартири не є наслідком укладення чи виконання та сплати ним на виконання укладеного з ним як зі споживачем договору про реалізацію йому продукції (товарів, робіт, послуг), а є наслідком відносин його асоційованого членства в кооперативі».

Аргументи учасників справи

29 липня 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог

в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Суди зробили неправильний висновок про те, що цей закон не поширюється на спірні правовідносини. Цей висновок суперечить правовій позиції викладеній

в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц.

Зазначає, що пункт 6.3 договору № 6/42 порівняно з пунктом 6.2

є несправедливими, оскільки суперечать принципам розумності та добросовісності, як наслідок створюють суттєвий дисбаланс договірних прав та обов`язків.

Крім того, висновки судів щодо обов`язку саме позивача, а не відповідача з`ясувати інформацію про введення об`єкта будівництва в експлуатацію,

є необґрунтовані, оскільки обов`язок повідомити позивача про готовність до експлуатації передбачена підпунктом 4.2.2 договору.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.Колегія суддів вважала необхідним відступити від висновків щодо застосування статті 1, частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц (провадження № 61-30809св18), та вказати, що не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» особа, яка оплачує пай (член кооперативу, асоційований член кооперативу) на виконання договору про сплату пайових внесків та статуту кооперативу. Договір про сплату пайових внесків не є договором про надання послуг чи підряду.

Ухвалою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2021 року справу повернуто Верховному Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.Вказано, що

з обставин справи, яка передана розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду і в справі, від висновків якої колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду просить відійти, фактичні обставин справи, що формують зміст правовідносин, та предмети спору є різними, а відтак, відмінною є доказова база.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 12 серпня 2020 року зазначено, що наведені

у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений

у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 361/5893/16-ц (провадження № 61-30809ск18), від 25 липня 2019 року у справі № 161/626/17 (провадження № 61-31017св18).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 05 листопада 2015 року між ТОВ «ХЛІБ-ПРОМ» та ЖБК «Набережний квартал-3» укладено договір забудови земельної ділянки №05/11, предметом якого є діяльність зі створення об`єкту будівництва за рахунок фінансування членів ЖБК «Набережний квартал-3» з метою отримання

у власність об`єкту будівництва членами кооперативу та товариства у тих обсягах квадратних метрів, що визначені у даному договорі.

Будівництво об`єкту в цілому має бути завершено у четвертому кварталі

2016 року (пункт 5.3.).

Договір про сплату пайових внесків у ЖБК «Набережний квартал-3» № 6/42 від 28 вересня 2016 року укладений між ЖБК «Набережний квартал-3» та асоційованим членом кооперативу ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1.1 цього договору, ЖБК зобов`язувався організувати будівництво об`єкта «реконструкція незавершеного будівництва офісних приміщень під багатоповерховий житловий будинок АДРЕСА_2 за рахунок внесків учасника та внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах та в порядку, встановлених цим договором та додатками до нього, та має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого цим договором для учасника.

За умовами пункту 1.2 договору цей договір вважається заявою учасника про вступ до асоційованих членів ЖБК. Після зарахування вступного та цільового внеску на рахунок ЖБК даний договір вважається рішенням голови ЖБК про прийняття учасника до асоційованих членів ЖБК.

У додатку № 1 до договору №6/42 визначено, що учасник сплачує пайовий внесок на розрахунковий рахунок ЖБК не пізніше 07 жовтня 2016 у сумі 529 501,50 грн.

Позивачем на виконання умов договору №6/42 сплачено ЖБК 529 501,50 грн,

в тому числі вступний внесок (3%) в розмірі 15 885,04 грн, цільовий внесок (2%)

в розмірі 10 590,03 грн та пай в розмірі 503 026,43 грн, що підтверджується квитанцією №1821/з від 06 жовтня 2016 року.

17 квітня 2019 року позивач звернулася до відповідача із листом про надання інформації, що стосується питань будівництва об`єкта нерухомості.

19 квітня 2019 року відповідачем надіслано повідомлення, в якому зазначено, що після задачі в експлуатацію об`єкта будівництва «реконструкція незавершеного будівництва офісних приміщень під багатоповерховий житловий будинок АДРЕСА_2 на підставі Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 09 червня 2017 року, № РВ 25, проведено технічну інвентаризацію АДРЕСА_3 , що знаходиться в цьому об`єкті. За результатами технічної інвентаризації визначено фактичну площу квартири АДРЕСА_3 таким чином: загальна площа 52,8 кв. м, житлова - 20,2 кв. м., квартира складається із 1 кімнати розташовується на 1 поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку із збільшенням площі квартири на 2,13 кв.м, просили сплатити на розрахунковий рахунок ЖБК пайовий внесок в розмірі 22 258,50 грн протягом 15 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення.

02 травня 2019 року позивачем сплачено суму 22 258,50 грн, що підтверджується квитанцією №1821/з1 від 02 травня 2019 року.

07 травня 2019 року між ЖБК «Набережний квартал» та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі об`єкта нерухомості, а отже термін 15 календарних днів, що передбачений пунктом 4.2.2 договору № 6/42 виконаний та дотриманий відповідачем.

Разом із підписанням акта приймання-передачі об`єкта нерухомості, ОСОБА_1 отримала довідку асоційованого члена та про повну оплату пайового внеску

№ 6/42, витяг з наказу № 20/06 від 20 червня 2017 року «Про затвердження списку асоційованих членів ЖБК «Набережний кавартал», завірену копію наказу № 208 про присвоєння поштової адреси від 12 травня 2016, завірену копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний № 43324415 від 04 вересня 2015 року, завірену копію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 09 червня 2017 року, № РВ 25, завірену копію договору про забудову земельної ділянки №05/11 від 05 листопада 2015 року. Тобто, позивач отримала всі необхідні документи для державної реєстрації право власності на об`єкт нерухомості.

Відповідно до пункту 6.1 договору № 6/42 за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. За порушення термінів сплати пайових внесків, встановлених додатком №1 до цього договору, учасник сплачує пеню

в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 6.2).

Згідно з пунктом 6.3 цього договору, у випадку порушення ЖБК терміну здачі об`єкта будівництва в експлуатацію визначеного пункту 4.2.1. договору на понад один календарний місяць ЖБК сплачує учаснику штраф в розмірі 500,00 грн за кожен повний календарний місяць прострочення.

Відповідно до статуту ЖБК «Набережний квартал-3» кооператив створений для задоволення житлових, економічних та соціальних потреб для членів та асоційованих членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, трудової участі та майна, поділу між ними ризиків, витрат від діяльності кооперативу, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю та є неприбутковою організацією.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У частині першій статті 15 та частині першій статті 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

У статті 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних

з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У частині п`ятій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку

в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Аналіз вказаних норм свідчить, що не є споживачем особа, яка оплачує пай на виконання договору про сплату пайових внесків та статуту кооперативу. Договір про сплату пайових внесків не є договором про надання послуг чи підряду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 369/10006/17 (провадження № 61-35777св18) зроблено висновок по застосуванню частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказано, що «вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення».

За встановлених у справі обставин суди зробили правильний висновок про неможливість застосування положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин, оскільки сплачені ОСОБА_1 кошти є пайовим внеском, який сплачений членом кооперативу на виконання його обов`язків, передбачених статутом кооперативу, а не платою за отримані послуги чи товар.

Згідно з частиною другою статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі

№ 369/10006/17 (провадження № 61-35777св18) після подання касаційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального

і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов