Справа № 182/2945/20
Провадження № 2/0182/379/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.01.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багрової А.Г.

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.11.2019 року о 17.00 год. з вини ОСОБА_2 сталося ДТП, внаслідок якого пошкоджено належний позивачеві автомобіль «Міцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 .

Власником автомобіля «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_2 допустив ДТП, є ОСОБА_3 . Її цивільно-правова відповідальність як власника колісного транспортного засобу перед третіми особами була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс № АО5923086. 17.01.2020 року позивачеві було виплачено страхове відшкодування у сумі 5623,97 грн. Разом із тим, сума завданої йому в результаті ДТП матеріальної шкоди становить 16996,83 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 11 372,86 грн. Крім того, внаслідок пошкодження його майна позивач зазнав душевних страждань та оцінює суму моральної шкоди у 5000,00 грн. Відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатися до суду. Просить стягнути з ОСОБА_2 13272,86 грн. матеріальної шкоди, з яких 1900,00 грн. витрати на проведення експертного авто товарознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, 5000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі (а.с.3-7).

Від відповідача надійшов відзив, у якому він заперечив проти позову у повному обсязі (а.с.61-62). Посилається на те, що після ДТП страховим експертом здійснено оцінку завданих пошкоджень автомобілю «Міцубісі Аутлендер» та 17.01.2020 року ОСОБА_1 здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 5623,97 грн. При цьому, страхова відповідальність застрахована в межах 100 000 грн., тобто 13272,86 грн. завданої позивачеві шкоди в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування та повинна бути покладена на страхову компанію. Таким чином, на думку ОСОБА_2 , належним відповідачем по даній справі є СК «Альфа-Гарант». Крім того, моральна шкода відшкодовується потерпілим у ДТП особам. Жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не отримав, а його доводи про завдану йому моральну шкоду, яка полягає у втраті часу на оформлення документів після ДТП та відсутність використати цей час на спілкування з сім`єю не підтверджені. Жодних доказів про осіб, які входять до складу його сім`ї, не надано.

Третя особа пояснень по справі не надавала.

Процесуальні дії у справі.

05.08.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.50).

21.09.2020 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ТОВ СК «Альфа-Гарант» (а.с.70).

12.10.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів (а.с.73).

Судом встановлено:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 038068 від 21.11.2019 року, 21.11.2019 року о 17.00 год. в м. Нікополі по вул. Першотравневій біля буд. 1 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної дистанції руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Міцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснив зупинку для надання дороги автомобілям, які рухалися по дорозі з круговим рухом. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілі відсутні (а.с.11).

Постановою Нікопольського міськрайонного суду № 182/8199/19, яка набрала законної сили 08.12.2019 року, з урахуванням постанови Нікопольського міськрайонного суду по справі № 182/8199/19 від 11.03.2019 року про виправлення описки, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення (а.с.9,10).

Власником автомобіля «Міцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 є позивач, власником автомобіля «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.8,102).

На дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Полісом № АО/5923086, яким встановлена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, у сумі 100 000,00 грн., розмір франшизи 2600,00 грн. (а.с.103).

28.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування (а.с.84).

Згідно з інформацією СК «Альфа-Гарант», 28.11.2019 року був проведений огляд пошкодженого внаслідок ДТП 21.11.2019 року автомобіля «Міцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 та складений Протокол огляду з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок ДТП за підписом позивача, що засвідчує згоду з переліком пошкоджень автомобіля. На підставі Протоколу огляду був складений Аварійний сертифікат (розрахунок) вартості збитків № 28-D/64/3 від 14.01.2020 року, за яким вартість відновлювального ремонту складає 18 968,24 грн. (з ПДВ). На підставі ст. 29 Закону, СК відшкодовує вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, відповідно до розрахунку вартості збитків № 28-D/64/3 від 14.01.2020 року, коефіцієнт фізичного зносу, визначений на підставі п. 7.38 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, становить 70 %, а вартість відновлювального ремонту становить 9868,77 грн. (з ПДВ). Також, відповідно до п. 2 ст. 36.2 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, тому суму матеріального збитку було прийнято в розмірі 8223,97 грн. без урахування ПДВ (а.с.79).

Відповідно до розрахунку, нараховане Страховою компанією страхове відшкодування, з урахуванням франшизи 2600,00 грн., становить 5623,97 грн. (а.с.82).

Зазначена сума була виплачена ОСОБА_1 17.01.2020 року (а.с.17,112).

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 рішення страховика про здійснення страхового відшкодування у розмірі 5623,97 грн. не оскаржував і в судовому порядку спір про здійснення страхового відшкодування не розглядався (а.с.80).

Між тим, після виплати страхового відшкодування, додатково, 25.03.2020 року на замовлення позивача, судовим експертом Печерицею Г.В. складений висновок № 857 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, згідно з яким величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Міцубісі Аутлендер» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 становить 16996,83 грн. (а.с.18-37).

Вартість даного висновку складає 1900,00 грн., які були оплачені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 (а.с.16).

Доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені фактичні витрати на проведення відновлювального ремонту і в якому саме розмірі ним не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Положеннями п.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з приписами п.35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, в якій має міститися, зокрема, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 у справі №6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наполягаючи на стягненні з відповідача різниці між вартістю ремонту та страховою виплатою, позивач послався на застосування до спірних правовідносин норм Цивільного кодексу України, якими визначено загальні положення про відшкодування шкоди, зокрема, на норми статей 1166, 1194, з огляду на що суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Так, деліктна відповідальність це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з виникненням деліктного зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання.

Разом із тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗаконом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"порядку.

Таким чином, безпідставними є твердження позивача про те, що потерпіла особа має право на відшкодування шкоди з винної особи адже в межах лімітів відповідальності (страхової суми) відшкодування шкоди має здійснювати страховик, і лише при вичерпанні лімітів відповідальності, потерпіла особа має право на стягнення із винної особи різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

У даному випадку ліміт відповідальності відповідача з урахуванням наголошеної позивачем вартості відновлювального ремонту не вичерпано.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Посилання позивача на необхідність покладення на відповідача обов`язку відшкодувати збитки та застосування положень ст.1194 ЦК України, теж не заслуговують на увагу, як такі, що ґрунтуються на вільному та хибному тлумаченні останнім норм Закону.

Так, відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому суд наголошує, що вартість ремонту вказана позивачем знаходиться в межах страхової суми.

Отже, ТДВ «СК «Альфа-Гарант, уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності з власником автомобіля «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_2 , взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, що й зробила, сплативши позивачу матеріальну шкоду відповідно до розміру, визначеному у страховому акті.

На думку суду, відшкодування заявлених позивачем витрат не може бути покладено на відповідача з огляду на те, що фактично існує спір між позивачем та страхувальником відповідальності автомобіля, на якому ОСОБА_2 вчинив ДТП, щодо механізму визначення розміру страхового відшкодування. У свою чергу, розмір страхової виплати, в залежності від меж страхової суми, що визначена полісом, матиме прямий зв`язок із встановленням обов`язку особи, яка застрахувала свою відповідальність, відшкодувати недостатню різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка б була визнана потерпілим чи встановлена в судовому порядку.

Таким чином, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 21.11.2019 року, несе страхова компанія. Незгода позивача із виплаченою сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку відповідача відшкодувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, на момент здійснення страхового відшкодування експертне дослідження з визначення суми матеріальної шкоди вже було проведено, а тому позивач мав можливість оскаржити рішення страхової компанії щодо визначення суми страхового відшкодування. Також, у заяві потерпілого ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування не вказаний розмір майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості, що її підтверджують (а.с.84).

З огляду на викладене підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди відсутні.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач зазначає, що моральна шкода в даному випадку полягає у його душевних стражданнях через пошкодження його автомобіля, яким він протягом тривалого часу через це не міг користуватися, було порушено його нормальний спосіб життя.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України).

Тлумачення ст. 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди у зв`язку з відсутністю шкоди його здоров`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП 21.11.2019 року, що сталося з вини відповідача, ОСОБА_1 він дійсно зазнав душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом, та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом.

Таким чином, з урахуванням нервового стресу, завданого позивачеві при ДТП, втрати часу на спілкування з правоохоронними органами, звернення до страхової компанії, обстеження автомобіля, його відновлення, відсутності можливості користуватися авто, вимушених змін у життєвих стосунках позивача та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Така сума, на думку суду, є адекватною економічній ситуації з урахуванням рівня ринкових цін та інфляції.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Розподіл судових витрат.

За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 840,80 грн. за вимоги про стягнення моральної шкоди (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,133,137,141,263-265 ЦПК України, ст.ст. 23,1166,1167,1194 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його повного складення.

Повне рішення складено 06.01.2021 року.

Дані про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», 8, адреса: 01133, м. Київ, вул. Л.Українки, 26.

Суддя: А. Г. Багрова