Справа № 573/223/21
Номер провадження 2/573/148/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

17 травня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду або через Білопільський районний суд Сумської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст буде виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя

Справа № 573/223/21

Номер провадження 2/573/148/21

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

17 травня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява вмотивована тим, що в грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до позивача з проханням допомогти реалізувати будівельні матеріали з розробки молокозаводу дочірнього підприємства «Аромат», надавши останньому копію довіреності даного підприємства на право цим займатися та документи ФОП на ім`я відповідача. ОСОБА_1 повідомив відповідача, що його цікавить водонапірна вежа та три нежилих приміщення поруч з нею. Після цього сторони домовилися про ціну, яка буде складатися з оплати готівкою в сумі 56 000 грн та послугами на проживання п`яти членів бригади відповідача в будівлі позивача, що знаходиться поруч з молокозаводом на суму 31 630 грн. ОСОБА_2 зобов`язався передати дані об`єкти нерухомості у власність позивачу, шляхом передачі довіреності для права оформлення. Позивач вказує, що зі своєї сторони свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю, а саме передав кошти у сумі 56 000 грн. Крім того, позивач виготовив технічний паспорт об`єктів нерухомості та кадастровий план земельної ділянки. Відповідач, в свою чергу, надав позивачу тільки товарний чек №39 на відпуск: водонапірної вежі 1 шт., а також по акту приміщення: матеріальний склад -1 шт., житлове приміщення 1 шт., туалет ч/ж 1 шт., що знаходиться по АДРЕСА_3 . На численні звернення позивача відповідач надавав лише обіцянки. Таким чином, позивач вказує, що відповідач своїми діями порушив чинне законодавство України, а саме односторонньо відмовився від зобов`язання: не надав довіреності, завіреного нотаріусом договору купівлі-продажу нерухомості, щоб він зміг оформити нерухомість у власність. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з ФОП « ОСОБА_2 » матеріальну шкоду в розмірі 101 639 грн. та моральну шкоду в розмірі 285 000 грн.

Ухвалою від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом як малозначної, тобто таку, що потребує швидкого розгляду, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 20).

01 квітня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований наступним. На протязі грудня 2018- березня 2019 року він за домовленістю з власниками ДП «Аромат» проводив роботи щодо контролю виконання плану внутрішньої реконструкції об`єктів нерухомості щодо організації та проведення монтажних робіт на об`єкті за адресою: АДРЕСА_3 , на що було надано доручення від замовника, він контролював виконання вказаних робіт на території підприємства. У грудні 2018 року він познайомився із відповідачем ОСОБА_1 , у якого поряд із молокозаводом була будівля, де він проводив юридичні консультації, та попрохав останнього допомогти реалізувати будівельні матеріали з демонтажу будівель молокозаводу ДП «Аромат» за вказаною адресою. ОСОБА_1 запитав його скільки буде коштувати водонапірна вежа, яка знаходиться поряд з його нерухомістю. Вони разом визначилися із загальною сумою будівельних матеріалів, яка склала 56 000 грн. Наділі він звернувся до керівника ДП «Аромат», та погодив з ним передачу йому під демонтаж водонапірної вежі в якості оплати за виконану роботу, на що ОСОБА_2 було виписано відповідну накладну. На початку січня 2019 року відповідач отримав від позивача 600 доларів США в якості задатку, повну оплату за матеріали було проведено до кінця січня 2019 року. Враховуючи той факт, що продав ОСОБА_1 не нерухомість, а будівельні матеріали під демонтаж, він виписав позивачу товарний чек № 39, в якому було вказано водонапірну башту ємністю 20т на загальну суму 56 000 грн., також останньому було надано довіреність на придбання ним водонапірної вежі у ДП «Аромат». Після цих подій до нього неодноразово звертався ОСОБА_1 та прохав допомогти із поділом земельної ділянки під водонапірною вежею. Крім того, позивачем наданий акт оренди приміщень про який відповідачу нічого не відомо, він його не підписував. Також не відповідає дійсності той факт, що вони домовлялися про виготовлення технічного паспорту щодо об`єктів нерухомості, оскільки зазначені у паспорті об"єкти мають іншу адресу по АДРЕСА_3 , а він керував роботами на території молокозаводу по АДРЕСА_3 . Крім того зазначив, що на даний час на розгляді Київського апеляційного суду перебуває скарга позивача на рішення Володарського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Аромат», ФОП ОСОБА_2 , 3-тя особа Володарська селищна рада Київської області про визнання права власності на нерухоме майно ( а.с. 28-31).

30 квітня 2021 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , який надав копію довіреності ДП «Аромат», обіцяв надати йому від імені підприємства довіреність на виконання дій на визнання права власності на вказані в позові будівлі, проте у подальшому виявилося, що довіреності на ОСОБА_2 ніхто не підписував. Основні докази, на які посилається сторона позивача - це розписка власноручно написана ОСОБА_2 та акт про надання послуг на проживання працівників ( а.с. 66-67).

Позивач ОСОБА_1 та представник останнього - адвокат Гапич Ю.Л. у судове засідання не з`явилися, позивач електронною поштою направив до суду листа про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с. 69) .

Відповідач ФОП ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить відмовити у задоволенні позову повністю ( а.с. 70 ).

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, що вбачається із свідоцтва серії В00 №819967 від 23 січня 2006 року. 03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру внесений запис про припинення підприємницької діяльності (а. с. 7, 11, 39).

У матеріалах справи мається копія довіреності, виданої директором ДП «АРОМАТ» ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , на підставі якої останній має право представляти інтереси підприємства в будь-яких установах при вирішенні виробничих питань пов`язаних з внутрішньою реструктуризацією належних підприємству об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення, водонапірна башня, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Для виконання повноважень наданих довіреністю, ОСОБА_2 надані наступні права: здійснювати від підприємства контроль виконання плану внутрішньої реструктуризації об`єкту; організація та/або проведення монтажних/демонтажних робіт на об`єкті; вирішення будь-яких інших (всіх необхідних) питань, пов`язаних з метою цієї довіреності (а. с. 6).

З доданої до позовної заяви копії розписки від 05 січня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав від позивача в якості завдатка грошові кошти в сумі 600 доларів за водонапірну башню (а. с. 10).

Позивачем надана до суду копія товарного чеку № 39 без дати на підтвердження факту придбання ним водонапірної башні ємністю 20 т вартістю 56 000 грн. у відповідача ОСОБА_2 ( а.с. 9)

Також позивачем до суду надана копія акту про підсумки надання приміщення в оренду / та попередні оплати від 05 березня 2019 року, про те, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в оренду приміщення для проживання найманих працівників відповідача, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 . Вартість проживання становить 500 грн в день + платежі з електроенергії. Також, з акту вбачається, що працівники проживали з 19 січня по 03 березня 2019 року, в результаті чого загальна сума оренди складає 31 830 грн. Взамін вказаної суми ФОП ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 та зобов`язується оформити наступні приміщення: склад біля башні за ціною 15 000 грн, туалет 9 000 грн, приміщення під залізним дахом 6 830 грн., про що засвідчили ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Прізвище та підпис відповідача ОСОБА_2 в акті відсутні (а. с. 8).

Також позивачем до суду надана копія технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою : АДРЕСА_3 , від 08 серпня 2020 року ( а.с. 12-14).

Відповідачем долучено до відзиву ухвалу Київського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 26 лютого 2021 року та скарга позивача на рішення Володарського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Аромат», ФОП ОСОБА_2 , 3-тя особа Володарська селищна рада Київської області про визнання права власності на нерухоме майно ( а.с. 32-35).

Також відповідачем ОСОБА_2 долучено до відзиву копію договору купівлі-продажу нерухомості від 12 березня 2018 року між ним та позивачем про продаж ОСОБА_1 нерухомості : вежі, два приміщення, туалету за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначає, що вказаний договір він не підписував, а дана копія договору знаходиться в матеріалах іншої справи ( а.с. 36).

Із копії кадастрового плану земельної ділянки площею 2,4429 га за адресою : АДРЕСА_3 та схеми розміщення вбачається, що земельна ділянка надана в оренду ДП «Аромат» ( а.с. 37-38).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 250586406 від 30.03.2021 року встановлено, що відомості про реєстрацію об`єктів нерухомості за адресою : АДРЕСА_3 внесені до реєстру 26.07.2013 року за ДП «Аромат» згідно договору купівлі продажу від 13.11.2003 року ( а.с. 40-41).

Позивачем зазначається, що відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати зобов`язання щодо оформлення нерухомості, внаслідок чого йому завдана матеріальна шкода в розмірі 101 639 грн., яку просить стягнути із відповідача.

Разом із тим, зазначені вище обставини з приводу домовленостей про придбання ОСОБА_1 у ОСОБА_2 нежитлових приміщень не визнана відповідачем, а також не встановлено цього і з наданих до суду доказів.

Отже, суд критично ставиться до наданих позивачем ОСОБА_1 письмових доказів, оскільки з даних доказів неможливо встановити реальне існування зобов`язання між сторонами в справі.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою - другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими ,речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 цієї статті встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди на користь позивача, оскільки позивач не надав до суду достатніх, належних та допустимих доказів неправомірних дій зі сторони відповідача.

Також, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 285 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 також не надано належних та допустимих доказів для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь моральної шкоди.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача частково задоволено, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе не стягнути з вказаних відповідачів на користь позивача понесені витрати на судовий збір.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі заперечують будь-які домовленості і зобов`язання стосовно позивача по незаконним (з точки зору позивача) діям відносно нього, предмета спору, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позовних вимогах в частині їх обґрунтованості, оскільки вони нічим об`єктивно не підтверджуються.

Суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і не підлягають задоволенню повністю.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 1166, 1167 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду або через Білопільський районний суд Сумської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 травня 2021 року.

Суддя