Справа №717/704/21

УХВАЛА
20.05.2021 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Туржанського В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці подання заступника начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Джаловського А.О. про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_1 .
В обґрунтування вказаних вимог старший державний виконавець посилається на те, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2-Н-114/09 виданого 24 листопада 2009 року. Судовий наказ боржником ОСОБА_1 не виконано.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.
Заступник начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Джаловський А.О. в судове засідання не з`явився.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що на виконанні у Кельменецькому районному відділі державної виконавчої служби знаходиться судовий наказ №2-Н-114/09 винесений суддею Кельменецького районного суду 24 листопада 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк заборгованості за кредитними договорами в сумі 6934 євро 10 євроцентів та судових витрат в розмірі 546 гривень 86 копійок.
Ухвалою Кельменецького районного суду від 18 січня 2013 року у виконавчому провадженні щодо виконання судового наказу по справі 2-н-114/17 стягувача ПАТ „УкрСиббанк замінено на ПАТ „Дельта Банк у зв`язку із укладеним 08.12.2011 року між ПАТ „УкрСиббанк та ПАТ „Дельта Банк договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.
Під час виконавчого провадження встановлено, що судовий наказ боржником не виконано, рахунків боржник немає , джерел доходів не виявлено. ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.
Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.
Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.
Згідно положень п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що держаний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Отже, законодавством передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Під поняттям ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.
Оскільки ч. 4 ст. 441 ЦПК України передбачено розгляд подання лише за участю державного виконавця, на останнього в даному випадку покладається обов`язок доказування ухилення боржника від виконання рішення суду, а також, що вжитті державним виконавцем в рамках його повноважень заходи не можуть забезпечити виконання рішення суду, що зумовлює таку крайню міру як обмеження конституційного права особи на свободу пересування.
Так, під ухиленням боржника в контексті його обов`язків по виконанню рішення суду згідно Закону України „Про виконавче провадження слід розуміти обов`язок утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов`язань свідомим, судом враховується комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання вимоги, зокрема дії направлені на встановлення фактичного місця проживання боржника і відповідно знаходження його майна.
В матеріалах справи відсутні належні докази , які б підтвердили факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань.
Зокрема у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, якою боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та докази отримання ОСОБА_1 викликів щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо невиконання рішення суду.
Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов`язків.
Оскільки заступником начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби не доведено, а судом не встановлено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України слід відмовити.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження,ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261, 268, 273, 352, 353, 354, 355, 441 ЦПК України, -
У задоволенні подання заступника начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Джаловського А.О. про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються через Кельменецький районний суд Чернівецької області.
Повний текст ухвали складено 20 травня 2021 року.
Суддя: