Справа № 333/6749/20
Провадження № 2/333/25/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Бобко О.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши цивільну справу в окремому провадженні за заявою ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б) про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 , з яким вона перебувала в шлюбі з 06.02.1970 року. Перебуваючи в шлюбі, вони постійно проживали разом, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет. Проживаючи разом з чоловіком, заявниця фактично знаходилась на його утриманні, оскільки він отримував пенсію, розмір якої перевищував розмір її пенсії. Звернувшись до Комунарського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, ОСОБА_2 отримала відмову у зв`язку із відсутністю необхідних документів, а саме: відсутністю документу, який підтверджує факт перебування на утриманні померлого годувальника. Тому, ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт того, що вона перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 доводи, наведені в обґрунтування заяви, підтримав повністю, просив суд заяву задовольнити.

ПредставникГоловного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_4 зазначив, що є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останні постійно мешкали разом, вели спільне господарство. ОСОБА_3 утримував сім`ю, так як його пенсія була більша ніж у ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши пояснення представника заявника та свідка, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 06.02.1970 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис № 460.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , актовий запис № 517.

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_2 (з 30.08.1969 року) та ОСОБА_3 (з 10.04.1970 року) по теперішній час зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідок № 908 та № 909 від 10.04.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про доходи № 8001 5400 3203 1530 виданої Комунарським відділом обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області розмір отриманої пенсії ОСОБА_3 з 01.10.2019 року по 31.03.2020 року становить 86 665,98 грн., тобто щомісячний середній розмір пенсії складав 14 444 грн.

Відповідно до довідки про доходи № 1272 7122 7422 0214 виданої Комунарським відділом обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області розмір отриманої пенсії ОСОБА_2 з 01.10.2019 року по 31.10.2020 року становить 22 708,39 грн., тобто в середньому щомісячний розмір пенсії складав 1 746 грн.

Зазначене підтверджує, що щомісячний дохід ОСОБА_3 був більший ніж у ОСОБА_2 в 8 разів, а отже, остання дійсно знаходилась на утриманні у свого чоловіка.

16.10.2020 року Комунарським відділом обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_2 було відмовлено в переведенні її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника.

Пунктом 1 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Виходячи з наданих до суду документів, пояснень свідка, суд вважає встановленим та доведеним факт перебування заявниці ОСОБА_2 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 , оскільки заявниця є непрацездатною особою, отримує пенсію, яка за розміром у 8 разів є меншою за ту пенсію, яку отримував померлий ОСОБА_3 . Пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, після смерті чоловіка заявниця втратила це джерело і за законом має право на пенсію по втраті годувальника.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги, викладені у заяві ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б) про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , за життя мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.05.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод