Справа № 201/7124/20
Провадження № 2/206/789/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву ОСОБА_1 про відвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про забезпечення компенсації за незаконне позбавлення свободи в частині відновлення права знати стан свого здоров`я та зобов`язання надати інформацію про стан психічного здоров`я на час закінчення експертизи у 2009 році,-

ВСТАНОВИВ

30.07.2020 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України, Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про забезпечення компенсації за незаконне позбавлення свободи в частині відновлення права знати стан свого здоров`я та зобов`язання надати інформацію про стан психічного здоров`я на час закінчення експертизи у 2009 році.

04.11.2020 ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу було передано за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

22.04.2021 цивільна справа надійшла до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

27.04.2021 ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

20.05.2021 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід у справі № 201/7124/20.

Заява вмотивована тим, що суддею Маштаком К.С. було розглянуто цивільну справу № 206/3779/19 за позовом того ж позивача до другого відповідача в цій справі.

В змісті даної заяви позивач використовує нецензурну лексику та образливі висловлювання.

Ознайомившись з поданою заявою про відвід, суд приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

У заяві про відвід ОСОБА_1 не зазначає підстав, цілей та аргументів заявленого ним відводу. Натомість, він здійснює процесуальну дію не в цілях захисту своїх інтересів, а зловживає правом на відвід.

Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесу. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Їхня наявність є достатньою для повернення, залишення без розгляду заяв, скарг, клопотань.

На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 9901/23/21 від 07.04.2021.

У справі «Заїченко проти України» (№ 2)» (заява № 45797/09), остаточне рішення від 06.07.2015, Європейський суд з прав людини звернення заявника (Заїченка), адресовані суддям Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в яких заявник назвав, зокрема, одного з суддів «гнидою», чий відвід він заявляв «відповідно до … загальновідомих відомостей з підручників з паразитології», і ці слова та інші висловлювання стали підставою для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, сприйняв як надзвичайно образливі для суддів названого національного суду.

Або у справі «Чаплінскі проти штату Нью-Гемпшир» в рішенні від 09 березня 1942 року Верховний Суд Сполучених Штатів Америки погодився з висновками судів штату про те, що слова та імена, звернені до позивача: «Ти Богом проклятий шахрай», «Клятий фашист і вся міська адміністрація […] - фашисти або агенти фашистів», які він вигукував в людному, публічному місці, є образливими, глузливими та дошкульними словами та іменами.

Видається очевидним, що якщо дискурс звернення насичений образливими словами та словосполученнями і його зміст виразно, явно спрямований не на намір донести суть своєї позиції (проблеми), а власне образити, показати своє суб`єктивне зневажливе, глумливе ставлення до адресата звернення, то такий документ не повинен отримувати властивості процесуального документа, що належить визнавати прийнятним і таким, що підлягає розгляду.

ЄСПЛ не раз констатував зловживання правом на оскарження у тих випадках, якщо заявник під час спілкування з Судом вживав особливо образливі, погрозливі або провокативні висловлювання - проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти самого Суду, його суддів, його Канцелярії або її працівників («Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року).

Зі змісту заяви вбачається, що позивач використав у заяві принизливі, глумливі, образливі висловлювання стосовно суддів. Такі дії є виявом неповаги до честі, гідності, не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів позивача від імовірних порушень, а тому суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

За вищевикладених обставин суд, враховуючи поведінку позивача та зміст заяви про відвід, приходить до обґрунтованого висновку, що заяву ОСОБА_1 про відвід необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-3, 36, 37, 39, 40, 257-261, 263, 294, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 про відвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради про забезпечення компенсації за незаконне позбавлення свободи в частині відновлення права знати стан свого здоров`я та зобов`язання надати інформацію про стан психічного здоров`я на час закінчення експертизи у 2009 році - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Маштак