Справа № 192/2202/18
Провадження № 2/192/3/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" січня 2021 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Корота Л.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Новікова В.М.,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачки адвоката Мулька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування за законом.

На обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 .

Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме жилий будинок, літня кухня, сарай, вбиральня, паркан, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало його матері на праві приватної власності, а також земельна ділянка під будинком площею 0,45 га, та земельна ділянка (пай) площею 8,030 га.

Позивач проживав зі своєю матір`ю з дитинства за адресою: АДРЕСА_1 .

У матері крім нього, ще була дочка ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. В 1999 році матір позивача зібрала до себе своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , де вони вирішили, що все майно матері залишається ОСОБА_1 , а той сплачує ОСОБА_5 кошти в сумі 2000 дол. США, для придбання квартири дочці сестри. За вказаними умовами позивач сплатив ОСОБА_5 вказану суму.

Після смерті матері позивача, ОСОБА_1 у встановлений законодавством строк звернувся до Державної нотаріальної контори Солонянського району Дніпропетровської області, та прийняв спадщину. Але після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини він дізнався, що на спадщину також претендують його племінниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , онуки його матері. Вважає, що відповідачки не мають права на спадщину і повинні бути усуненні від права на спадкування за законом, оскільки починаючи з січня 2015 року до смерті матері позивача, відповідачі жодного разу не навідали свою бабусю, не надавали їй харчі, ліки, гостинці, навідували бабусю коли та ще могла ходити, з метою взяти у неї грошей, після того як та отримувала пенсію. Також мати позивача надала відповідачам велику суму коштів на встановлення пам`ятнику на могилі їх матері та їх брата, однак до теперішнього часу пам`ятники не встановлені і де поділись кошти позивачу не відомо, що каже про нахабність та цинізм відповідачів. Позивач самостійно поховав свою матір, і сплатив всі затрати на поховання, відповідачі, ніякої участі в цьому не приймали, на похорон приїхали на пів години.

Тому вважає. що відповідачів слід усунути від спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в редакції від 24 грудня 2019 року та просили його задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідачі та представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки вважають, що ОСОБА_4 , яка була їх бабусею, жодним чином не потребувала сторонньої допомоги, оскільки була доглянута, та забезпечена всім необхідним, отримувала пенсію та дохід від паю. Бабуся жодного разу не просила їх про допомогу, не просила в них коштів, чи придбати ліки або їжу. Оскільки вони мали на утриманні малолітніх дітей і бабуся проживала на значній відстані від них, то вони не могли постійно відвідувати її. Крім того зазначили, що ні про які домовленості між їх матір`ю та позивачем про поділ спадщини після смерті бабусі їм не відомо.

Суд, заслухавши сторони, вислухавши показання свідків, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого повторно Виконавчим комітетом Письмечівської сільської Солонянського району Дніпропетровської області, його батьками вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 березня 2017 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років (а.с. 10).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 10 січня 2015 року хвора перенесла гостре порушення мозкового крововиливу, від госпіталізації родичі відмовилася, було призначено лікування вдома. Стан хворого поступово покращився. Хвора потребувала стороннього догляду, який здійснювали ОСОБА_7 , ОСОБА_1 . До 08 червня 2016 року хвора приймала лікування амбулаторно. За даний період до смерті хворого до сімейного лікаря інші родичі не звертались. Здійснювали догляд вищевказані особи, Хвора у зв`язку з наростанням хронічної цереброваскулярної недостатності померла вдома ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання померлого, за відомостями Письмечівської сільської ради ОСОБА_4 була зареєстрована з 23 березня 1982 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, за відомостями Письмечівської сільської ради ОСОБА_1 зареєстрований з 10 лютого 1993 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13), при цьому в даному будинку на момент смерті ОСОБА_4 були зареєстровані окрім нього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 14).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 3 від 17 серпня 2017 року адресу житлового будинку та земельної ділянки, що належали померлій ОСОБА_4 та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 змінено на АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про право на особисту власність на житловий будинок ОСОБА_4 належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП СЛ №002276 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 8,030 га, в межах згідно з планом, розташована на території с. Письмечеве Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 21).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії СЛ ІІІ ДП №026038 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,45 га, в межах згідно з планом, розташована на території с. Письмечеве Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 22).

Згідно дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №347/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до державного нотаріуса звернулись: Приймак С.В., як син померлої, ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , як онуки померлої в порядку представлення після смерті доньки померлої ОСОБА_5 (а.с. 99-101).

При цьому сторони не оспорюють факт своєчасності звернення із заявами про прийняття спадщини вказаних осіб.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що ОСОБА_4 була її свекрухою і вона доглядала її починаючи з літа 2016 року, коли ОСОБА_4 вже не могла після хвороби себе обслуговувати, вона готувала їжу, доглядала ОСОБА_4 , прала їй речі, купувала ліки. Відповідачки не надавали будь-якої допомоги ОСОБА_4 , не відвідували її. ОСОБА_4 отримувала пенсію, яку витрачали на її утримання, також у ОСОБА_4 був пай, який обробляв її син ОСОБА_1 . Взагалі вона здійснювала належний догляд за ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала суду, що ОСОБА_4 була належним чином доглянута родиною ОСОБА_10 , за пару років до смерті ОСОБА_4 була безпорадна і самостійно себе не обслуговувала. Також ОСОБА_4 бажала, щоб онучки приїжджали і відвідували її.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав суду, що він знає родину позивача і йому відомо, що позивач та його дружина доглядали матір позивача.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України - внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1224 України, - за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 202 СК України - повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як роз`яснив в своїй постанові № 7 від 30 травня 2008 року Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» пункт 6 - правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, для можливості усунення особи від спадкування позивачу необхідно довести суду, що померла особа перебувала в безпорадному стані, потреба померлої особи в допомозі саме від відповідачів, та можливість надання такої допомоги з боку відповідачів.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що померла ОСОБА_4 за рік до смерті за станом здоров`я і у зв`язку з похилим віком, не могла себе обслуговувати і тому суд вважає, що позивачем доведено суду, що ОСОБА_4 перебувала в безпорадному стані.

У відповідність до вимог СК України відповідачки не зобов`язані були утримувати свою бабусю ОСОБА_4 , а позивач, з врахуванням положень ст. 202 СК України, навпаки, як повнолітній син померлої був зобов`язаний її утримувати, оскільки вона була непрацездатною.

З показань свідків, а також самого позивача, судом встановлено, що ОСОБА_4 не потребувала додаткової допомоги, окрім той, що надав їй позивач, а також враховуючи, що вона отримувала пенсію і мала у власності пай, який обробляв позивач.

Тому суд вважає, що позивачем не доведено суду, що відповідачки, ухилялись від надання допомоги ОСОБА_4 , оскільки за такою допомогою вона до них не зверталась.

Стосовно показань свідка ОСОБА_9 , що ОСОБА_4 чекала відповідачок, то як зазначила свідок ОСОБА_4 бажала, щоб останні відвідали її як бабусю, а не за для надання допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про усунення відповідачок від спадкування є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Суд не приймає посилання представника позивача на те, що заяви відповідачок про прийняття спадщини підписані іншими особами, а також те, що відповідачки отримали від ОСОБА_4 велику суму грошей на встановлення пам`ятників на могилах матері та брата, оскільки вказані обставини не впливає на усунення відповідачок від спадкування в порядку ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 1224, 1225, 1266, 1268 ЦК України, ст. 202 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 до ОСОБА_2 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14 січня 2021 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.