Справа № 163/1089/21
Провадження № 2-о/163/28/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області),

в с т а н о в и в :

У заяві ОСОБА_2 просить ухвалити рішення про встановлення факту прийняття його в члени колгоспу «Радянська Україна» с.Рівне Любомльського району Волинської області згідно протоколу № 6 від 26 червня 1978 року.

Такі свої вимоги заявник обґрунтував тим, що через неуважність посадових осіб у протоколі № 6 від 26 червня 1978 року лише вказано про рекомендування зборам уповноважених колгоспників прийняти його в члени колгоспу, однак не вказано про прийняття його в члени колгоспу та у скороченій формі записано його ім`я і по-батькові як ОСОБА_1 . Про прийняття у члени колгоспу згідно вказаного протоколу було зроблено відповідний запис у його трудову книжку колгоспника НОМЕР_1 . Проте при зверненні до управління пенсійного фонду для призначення пенсії було встановлено зазначену невідповідність та рекомендовано звернутись до суду, оскільки викладені у протоколах відомості ставлять під сумнів факт прийняття його у члени колгоспу та наявності трудового стажу для призначення пенсії.

Вивченням змісту заяви та доданих до неї доказів встановлено підстави для такого висновку.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У даній справі виниклі правовідносини регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XIІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XІI).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону № 1788-XІI до стажу роботи зараховується робота, виконувана … на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону № 1788-XIІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 Загальних положеннях про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. У трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи… Усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Із змісту заяви встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 видана трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , у ній наявний запис про прийняття його в члени колгоспу, який засвідчений у встановленому порядку (підписом голови колгоспу та печаткою), а також наявні записи про його трудову діяльність у колгоспі.

Відтак, заявник просить встановити факт, запис про який уже міститься у трудовій книжці, тому за своєю сутністю така вимога заявника є підтвердженням у судовому порядку достовірності запису у трудовій книжці колгоспника, яка є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Виходячи із обґрунтування заяви, вимога заявника про встановлення факту членства у колгоспі фактично зводиться до підтвердження наявності у нього трудового стажу як члена колгоспу у зв`язку із призначенням пенсії за віком.

Проте, за змістом ч.2 ст.315 ЦПК України суд не наділений повноваженнями ухвалювати рішення про встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії.

Відповідно до ст.81 Закону № 1788-XIІ призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Саме до компетенції органів ПФУ належить встановлення фактів наявності трудового стажу для призначення пенсії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року по справі № 198/623/18 висловила правову позицію про те, що не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

У заяві заявник зазначає, що факт прийняття в члени колгоспу органом ПФУ ставиться під сумнів з огляду на зміст протоколу № 6 від 26 червня 1978 року, однак самого рішення органу ПФУ про відмову у призначенні йому пенсії чи не зарахування певного періоду його роботи для призначення пенсії, до заяви не додає.

Відсутність у протоколі № 6 від 26 червня 1978 року рішення про прийняття заявника у члени колгоспу, який зазначений в якості підстави вчиненого у трудовій книжці колгоспника відповідного запису, свідчить не інакше як про наявність спору про право, який не може розглядатися у порядку окремого провадження, оскільки факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати не лише юридичне значення, а й бути безспірним.

Тому, в разі отримання рішення ПФУ про відмову у призначенні пенсії чи не зарахування певного період роботи для призначення пенсії, захист прав заявника реалізується шляхом оскарження такого рішення ПФУ у встановленому законом порядку до адміністративного суду у позовному провадженні, а не у спосіб встановлення юридичного факту

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Пенсійний фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Отже, в даному випадку вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням вище наведено, встановлено процесуальні підстави для відмови у відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.186, 260, 294, 315, ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області).

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що він має право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства до Волинського окружного адміністративного суду за наявності відмови органу Пенсійного фонду України у Волинській області щодо призначення пенсії або зарахування до трудового стажу певного періоду роботи.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя С.А.Шеремета