Справа № 369/5483/21
Провадження №2/369/3910/21
УХВАЛА

про залишення без руху

27.04.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі(стаття 124),а статтею18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

В даному випадку, подана позовна заява не відповідає вимогам статті 176, 177 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за вимогою майнового характеру поданої фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та враховуючи передбачений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2021 року, розмір судового збору складає не менше ніж 908 грн. 00 коп. та не більше ніж 11350 грн.00 коп.

Також, згідно Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви у справах немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу тобто 908 грн.00коп .

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб . За подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 908 грн.).

При цьому, позивачам також необхідно врахувати вимоги частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» яка передбачає, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Так, згідно п.3 ч.3ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові № 910/13737/19 від 25.08.2020 року вказала, що різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Всупереч зазначеному положенню, позовна заява не відповідає вимогам закону щодо визначення ціни позову та надання доказів на підтвердження вартості спірного майна.

Порядок визначення ціни позову регламентованост.176 ЦПК України.

Зокрема, згідно п.2 ч.1ст.176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається - вартістю майна.

За змістом даної норми, під вартістю нерухомого майна розуміється грошова сума, за яку зазначене майно може бути продано в цьому населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання визначено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з положеннями вказаного Закону, документом, що містить висновки про вартість майна, є звіт про оцінку майна. Визначення оціночної вартості здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які мають сертифікат суб`єкта оціночної діяльності за напрямом та спеціалізацією, що відповідають об`єкту оцінки.

Матеріали позовної заяви не містять доказів щодо вартості майна, як і доказів про його дійсну вартість на час подачі позову. Позивачі просять визнати за ними право власності на частки земельної ділянки та житлового будинку, проте не надають суду доказів вартості вказаного майна, що не уможливлює встановити наявну ціну позову та відповідно встановити суму сплати судового збору.

Позивачами до позовної заяви не додано документу про оцінку земельної ділянки та житлового будинку на які позивачі прохають визнати право власності, що унеможливлює суд визначити суму судового збору за вимоги майнового характеру.

Виходячи з наведеного, позивачам необхідно надати суду доказ щодо вартості спірного майна, яким в даному випадку є висновок, звіт про грошову оцінку майна.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, судовий збір по справі сплачений лише одним із позивачів ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією №98 від 22.04.2021 року.

Отже, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та надати оригінал платіжного доручення суду, або надати документи, які підтверджують звільнення від сплати судового збору у відповідності до ціни позову, яка буде підтверджена звітом про оцінку майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 та 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Керуючись ст. 175, 185, ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності- залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити позивачів про необхідність усунення недоліків шляхом направлення їм копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде їм повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Я. Волчко