Справа № 645/642/21
Провадження № 2/645/1003/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Сілантьєва Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань - Ятлової Ю,В.,

за участю:

представник позивача - Шинкарьов Сергій Анатолійович, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1647 від 14 січня 2009 р.

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_2 до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті ОСОБА_3 позивачу заповідано належну ОСОБА_3 на праві приватної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 25.01.2021 року позивач звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про реєстрацію спадкової справи та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської Міської державної нотаріальної контори Каліберди Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.01.2021 року, якою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач зазначив, що дізнався про існування заповіту поза межами строку прийняття спадщини, про наявність заповіту позивачу не повідомлялось, не роз`яснено право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття, до державного нотаріуса Четвертої Харківської Міської державної нотаріальної контори Каліберди Т.М. будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертались та спадкова справа не заводилась, відповідно інформації про наявність заповіту на користь позивача не надсилалася позивачу та не розміщувалася в пресі. Таким чином, позивач вважає, що необізнаність щодо існування заповіту та неповідомлення про наявність заповіту на користь позивача є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, постановлено справу розглядати в порядку загально позовного провадження, призначено до підготовчого розгляду справи та витребувано з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи.

01.03.2021 через канцелярію з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи.

Ухвалою суду від 20.04.2021підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав відповідні пояснення по справі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти вимог викладених в позовній заяві та проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.01.2020 року серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), копія якого знаходиться у матеріалах справи.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 09.10.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4502, посвідченого старшим державним нотаріусом 12-ї Харківської державної нотаріальної контори Зінченко Р.П., позивачу заповідано належну ОСОБА_3 на праві приватної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Судом вивчалася спадкова справа № 5П/2021 заведена після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно спадкової справи, 25.01.2021 року позивач звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про реєстрацію спадкової справи та з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

На адресу позивача надійшла постанова державного нотаріуса Четвертої Харківської Міської державної нотаріальної контори Каліберди Т. М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.01.2021 року, якою нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, вказавши, що пропустив його з поважних причин, а саме з причини незнання існування заповіту та неповідомлення про наявність заповіту на користь позивача.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1233 ЦК Українизаповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

Згідно ст.ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно до п. 2.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17 та постанові Верховного Суду складу Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.04.2021 по справі 591/1271/18.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, дата заведення спадкової справи є 25.01.2021 року.

З урахуванням наявності заповіту на користь позивача, спадкову справу було зареєстровано лише 25.01.2021 року.

Таким чином, судом підтверджується інформація відносно того, що до державного нотаріуса Четвертої Харківської Міської державної нотаріальної контори Каліберди Т. М. будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертались та спадкова справа не заводилась, відповідно інформація про наявність заповіту на користь позивача не надсилалася позивачу та не розміщувалася в пресі.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, суд підтверджує поважність причин пропуску позивачем строку на прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, п.3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном в один місяцьз дня набрання рішенням суду законної сили

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрація та проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ,

представник позивача: адвокат Шинкарьов Сергій Анатолійович, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 1647 від 14.01.2009 року, адреса листування: АДРЕСА_3 ,

відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 24.05.2021 року.

Головуючий суддя -