Єдиний унікальний номер 722/515/21
Номер провадження 4-с/722/3/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Козловської О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Козловської О.В. в якій зазначив, що на підставі виконавчого листа №2/722/473/14 від 24.11.2014 року державним виконавцем Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження ВП №46108646 по виконанню заочного рішення Сокирянського районного суду від 24.11.2014 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки з грудня 2013 року по 26.07.2020 року він перебував за межами території України, за ним утворилась заборгованість зі сплати аліментів.

Вказував, що не оспорює своєї заборгованості по аліментах та правомірності дій державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій, проте не погоджується з визначеною сумою заборгованості, вказаної в розрахунку, оскільки з вересня 2014 року по серпень 2018 року аліменти нараховувались з розрахунку 400 грн. щомісячно, що відповідає винесеному судом рішенню та виконавчому листу, а з вересня 2018 року по лютий 2021 року державний виконавець Козловська О.В. без наявності рішення суду про зміну способу стягнення аліментів, самостійно щомісячно визначила заборгованість виходячи з розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що призвело до збільшення розміру аліментів більше ніж в 2 рази.

Посилаючись на норми ст.181 СК України вважає, що спосіб стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 з твердої грошової суми 400 грн. щомісячно на часткове відношення до прожиткового мінімуму 50% міг бути змінений виключно рішенням суду за позовом стягувача, а не державним виконавцем самостійно.

Окрім цього, 16.10.2014 року ним на адресу стягувача ОСОБА_2 з території Абхазії було здійснено переказ грошових коштів в сумі 4000 рублів, що згідно курсу НБУ становило 1600 грн. на утримання дитини, що не було враховано держаним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості.

Просив визнати дії державного виконавця Козловської О.В. щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.02.2021 року та сам розрахунок протиправними та зобов`язати державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа №2/722/473/14 від 24.11.2014 року без самостійної зміни способу стягнення аліментів та з врахуванням суми добровільно надісланих стягувачу коштів.

Скаржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, натомість звернулися до суду з письмовими заявами розглянути скаргу без їхньої участі.

Державний виконавець Козловська О.В., будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

У відповідності до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали поданої скарги, а також матеріали виконавчого провадження №169/5, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що заочним рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.11.2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та вирішено стягувати з останнього аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 15.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

19.05.2015 року державним виконавцем Торжок А.Р., на підставі заяви ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Сокирянського районного суду Чернівецької області №2/722/473/14 від 24.11.2014 року про стягнення аліментів.

В подальшому, в ході здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій щодо стягнення з боржника заборгованості зі сплати аліментів.

11.05.2021 року державним виконавцем Козловською О.В. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №46108646, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 52651 грн.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час здійснення державним виконавцем оскаржуваних дій) порядок стягнення аліментів визначається законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Таку правову позицію визначила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 березня 2020 року (справа № 682/3112/18/провадження № 14-580цс19).

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи скаржника щодо протиправності дій державного виконавця при здійсненні ним розрахунку заборгованості, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Окрім цього, суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо часткового погашення заборгованості зі сплати аліментів з посиланням на копію заяви про переказ грошових коштів в сумі 4000 рублів, здійснених ним 16.10.2014 року, оскільки копія даного документу не містить інформації про здійснення цього платежу в рахунок сплати аліментів на утримання дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.255, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Козловської О.В. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя С.В.Унгурян