Справа № 383/347/21
Номер провадження 2/383/246/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Могиленко В.М.,

представника позивача адвоката Просалової О.Є.,

представника відповідача адвоката Педак С.В.,

представника відповідача та третьої особи адвоката Павленко В.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon» у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про стягнення 1000384 грн. 73 коп., в тому числі: 388621 грн. 61 коп. заборгованість зі сплати лізингових платежів; 23429 грн. 13 коп. пені за прострочення сплати лізингових платежів; 67431 грн. 78 коп. відсотків за користування належними лізингодавцю грошовими коштами за період прострочення їх сплати; 86724 грн. 02 коп. штрафу за порушення умов договору, що призвели до його дострокового розірвання; 72646 грн. 56 коп. в якості оплати послуг з повернення об`єктів лізингу; 361531 грн. 63 коп. відшкодування збитків лізингодавця в розмірі витрат на ремонт об`єкта лізингу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.06.2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсальна лізингова компанія «Ленд-ліз», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна», було укладено договір фінансового лізингу №162-ЗП-МСБ-Ф-074, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.9-18).

23.06.2020 року для забезпечення виконання зобов`язань за договором лізингу між лізингодавцем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №23-06/2020, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.19-20).

У зв`язку з невиконанням зобов`язань лізингоодержувачем фізичною особою-підприємецем ОСОБА_2 за договором лізингу у позивача виникло право на стягнення з поручителя, як одного із солідарних боржників, суми боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за договором лізингу, штрафних санкцій за порушення останньою умов договору лізингу, додаткових витрат позивача на виконання умов договору лізингу та збитків.

13 травня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 направив до суду заяву про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Заява мотивована тим, що позивачем пред`явлено позов до відповідача (поручителя за договором поруки) у зв`язку із порушенням третьою особою умов основного зобов`язання. Тобто спір у справі виник між позивачем та відповідачем з правовідносин, що стосуються правочину, укладеного на виконання зобов`язання лізинговим договором, сторонами якого є юридична особа та фізична особа-підприємець (тобто суб`єктами господарювання), що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з п.1 ч.1 ст.20 ГПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача та третьої особи Павленко В.В. підтримали заяву про закриття провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечила проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши заяву про закриття провадження у справі та наявні в матеріалах справи докази в межах розгляду заяви, вважає що заява про закриття провадження у справі підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Судом встановлено, що позов пред`явлений до поручителя відповідно до договору поруки, який забезпечує виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридична особа (Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна») та фізична особа підприємець ОСОБА_2 , у зв`язку з цим вказаний спір має вирішуватися за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 та від 19 березня 2019 року у справі № 904/2529/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/9362/19 (провадження № 12-180гс19) зроблено висновок, що «до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2)18 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18), від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс 18).

Суд відхиляє посилання представника позивача на неможливість застосування правових висновків щодо застосування пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України до спірних правовідносин фінансового лізингу, адже положення вказаної норми пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, та не містить будь-яких виключення за видом основного зобов`язання, зокрема і тих, що виникають з договорів фінансового лізингу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч.2 ст. 255 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що судовий збір сплачений в розмірі 15005 грн. 77 коп. за платіжним дорученням №13347 від 12 квітня 2021 року підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 19, 133, 255, 256, 260-261, 274 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі № 383/347/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів за договором поруки, закрити.

Повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна», що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Повернути позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна» (ідентифікаційний код 33942232, пр-т Степана Бандери, буд.9, м. Київ, п.і. 04073, п/р НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346) судовий збір сплачений в розмірі 15005 грн. 77 коп. за платіжним дорученням №13347 від 12 квітня 2021 року.

Виконання ухвали в частині повернення судового збору покласти на Головне Управління державної казначейської служби України у Кіровоградській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя В.В. Бондаренко