Справа № 462/5425/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 січня 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мруць І.С.

за участю секретаря судового засідання Бардійовської І.Р.

справа №462/5425/20

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувшиза правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

встановив:

позивачка ОСОБА_1 07.09.2020 р. звернулась в суд із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання їх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. (по 2500 гривень на кожну дитину) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дітей відповідного віку, починаючи від дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти постійно проживають з нею та перебувають на її утриманні. Зазначає, що щомісячно витрачає на потреби дітей 10000 грн. Батько дітей проживає окремо, грошей на утримання своїх доньок не надає, хоча систематично їздить на роботу за кордон. Наголошує на тому, що діти підростають, витрати на їх забезпечення та виховання збільшуються і стають для позивачки непосильними. Вважає, що існує необхідність у покладенні на відповідача обов`язку сплачувати половину щомісячних витрат на дітей, тобто 5000 грн (по 2500 грн на кожну дитину).

Ухвалою судді від 23.09.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

22.10.2020 року позивач подала клопотання про долучення до справи доказів, які підтверджують, що вона на обліку у Львівському міському центрі зайнятості як безробітна не перебуває і виплати допомоги з безробіття не отримує, у державному реєстрі Фізичних-осіб-платників податків інформація про доходи щодо неї відсутня, пенсії не отримує.

26.10.2020 року позивач подала до суду клопотання про витребування доказів: довідки про доходи ОСОБА_2 , інформації про перетинання відповідачем державного кордону України.

Ухвалами Залізничного районного суду м.Львова від 11.12.2020 року у клопотанні про витребування інформації щодо перетинання ОСОБА_2 державного кордону України відмовлено, постановлено витребувати з Головного управління ДПС у Львівській області довідку про доходи ОСОБА_2

18.11.2020 року позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів: виписки з банківського рахунку позивача, довідки Приват банку, видаткової накладної та товарного чеку.

29.12.2020 року Головне управління ДПС у Львівській області надіслало до суду Відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, згідно якої у 2019-2020 році ОСОБА_2 отримував соціальні виплати у сумі 100000 грн. у 2019 році, 4488,91 грн, 3163, 22 грн., 2480, 96 грн. у 2020 році.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Додатково пояснили, що відповідач, знаходячись за кордоном, час від часу надсилає кошти на утримання дітей, однак в довільній сумі та нерегулярно. Так, протягом останніх двох місяців відповідач коштів на утримання дітей не надав. Додали, що середній щомісячний розмір коштів, які здійснив відповідач на рахунок позивача у 2020 році приблизно відповідає розміру аліментів, які просить стягнути позивач.

Щодо відповіді Головного управління ДПС у Львівській області, то пояснили, що відповідач є учасником АТО та у 2019 році отримав виплату у розмірі 100000 грн., та досі отримує соціальні виплати.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час судових засідань неодноразово повідомлявся повістками та через оголошення на сайті судової влади (а.с.13,30,39,40,51,52). Відзиву на позов не подав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).

Відповідно до свідоцтв про народження дітей, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4,5).

Згідно із довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №2102, виданою ЛКП «Сяйво» 02.09.2020 року, діти зареєстровані разом з матір`ю та батьком у квартирі за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6) та постійно проживають із матір`ю. З пояснень позивача, батько дітей проживає окремо, на час подання позову працює за кордоном.

Виходячи із змісту довідок, виданих Львівським міським центром зайнятості за №2011 від 14.09.2020 року та Залізничним відділом обслуговування громадян в м.Львові (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області №81-02.10/11 від 12.10.2020 року, ОСОБА_1 на обліку у Львівському міському центрі зайнятості та Головному управлінні ПФ України у Львівській області (Залізничний район) не перебуває і виплати допомоги з безробіття та пенсії не отримує (а.с.18,20).

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 25.09.2020 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня (а.с.19).

Виходячи із виписки із банківського рахунку позивачки від 09.11.2020 року, довідки АТ КБ «Приватбанк» від 16.11.2020 року про приналежність ОСОБА_1 відповідного карткового рахунку, відповідачем у 2020 році було здійснено перекази коштів на картку позивача, зокрема, у березні 1228,15 грн, 2252,87 грн, у квітні 632, 94 грн, 2577, 42 грн., 2011,37 грн., у травні 1241,41 грн., 2501,23 грн., у червні 3007, 84 грн., 5819,45 грн., у липні 1317,38 грн., 2001,79 грн., у серпні 1422,55 грн., 713,67 грн., у вересні 2024,29 грн., у листопаді 2881,3 грн. (а.с.33,34).

Позивачем подано суду товарний чек від 16.11.2020 року про купівлю дитячого одягу плаща та чобіт, на загальну суму 4050 грн., а також видаткову накладну №4393 від 27.08.2020 року, якою підтверджується придбання ОСОБА_6 книжок для вивчення іноземної мови дітьми (а.с.35,36).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи ту обставину, що діти сторін проживають разом з позивачкою ОСОБА_1 , а доказів іншого судом не здобуто, остання несе витрати по утриманню дітей та їх навчанню, забезпечує їх лікуванням в разі потреби, займається вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, беззаперечне право неповнолітніх дітей на утримання їх обома батьками, суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів з відповідача.

Щодо розміру аліментів та можливості їх сплати суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід, з якого перераховує кошти ОСОБА_1 .

Суд критично ставиться до посилання позивача про те, що вона щомісячно витрачає на дітей близько 10000 грн., оскільки таке не підтверджено доказами. Товарний чек та накладна про купівлю дитячого одягу та книг не підтверджують щомісячного розміру витрат у тому розмірі, про який стверджує позивач.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Беручи до уваги усі наведені обставини, виходячи з найкращих інтересів дитини, керуючись принципом розумності і справедливості, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, доведені витрати позивача на дитину, а також середній щомісячний розмір коштів, перерахованих відповідачем у 2020 році, суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі по 2 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07 вересня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що у випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 672 грн. 64 коп. в дохід держави (судовий збір станом на момент подачі даного позову становив 840, 80 грн.).

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 274-279, 280-282, 430 ЦПК України,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07 вересня 2020 року, та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 672 грн. (шістсот сімдесят дві) гривні 64 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5.Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 13 січня 2021 року.

Суддя: І.С. Мруць