КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/26061/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/1371/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у письмову провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Колдіної О.О., у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

у грудні 2018 року МТСБУзвернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки 9 456,88грн.

В обґрунтування позову зазначало, що з вини відповідачки внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «Акура» д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

Власник пошкодженого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» згідно полісу АІ4325789, звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування та таке відшкодування було виплачене у сумі 9 456,88 грн згідно із платіжним дорученням № 6792рв від 24.12.2015. Відтак відповідач у порядку регресу має компенсувати суму сплаченого страхового відшкодування, проте добровільно такі кошти не сплатила.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.09.2019 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ 9 456,88 грн страхового відшкодування та судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на те, що вона не була повідомлена про день та час розгляду справи та не отримувала копію позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2015 внаслідок ДТП, яка сталася за участю автомобіля «Мітцубісі» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Акура» д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_2 було пошкоджено транспортні засоби.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2015 встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Акура» д.н. НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» згідно полісу АІ4325789.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мітцубісі» д.н. НОМЕР_2 на час ДТП застрахована не була.

Відповідно до звіту вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Акура» д.н. НОМЕР_1 складає 11 348,25 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 6792рв від 24.12.2015 МТСБУ сплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «Акура» д.н. НОМЕР_1 у сумі 9 456,88 грн.

Позивачем на адресу відповідачки надсилалась досудова вимога щодо відшкодування витрат, понесених МТСБУ в зв`язку із здійсненням регламентної виплати, проте ця вимога не виконана.

Задовольняючи позовні вимоги суду виходив з того, що шкода власнику автомобіля «Акура» д.н. НОМЕР_1 завдана з вини відповідачки, а відтак вона у порядку регресу має сплатити на користь позивача, страхове відшкодування, яке ним виплачено на відшкодування шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 41 цього Закону за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст.38 цього ж Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу,який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував своюцивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Оскільки пошкодження автомобіля відбулося з вини відповідачки, яка на час вчинення ДТП не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, суд першої інстанції, керуючись вимогами вищезазначених норм, дійшов правильних висновків про те, що відповідач має сплатити на користь позивача суму коштів, сплачених останнім власнику пошкодженого автомобіля.

Вказуючи у апеляційній скарзі на те, що відповідач не мала можливості реалізувати свої процесуальні права та довести неправомірність заявлених до неї вимог, ОСОБА_1 не оспорює висновки суду та не посилається на будь - які докази, які б такі висновки спростовували.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що відповідач не отримала судову повістку та копію позовної заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто у відсутність відповідачки, яка не була повідомлена про день та час судового розгляду підтверджуються зворотним поштовим повідомленням, у якому вказано, що причини не вручення відповідачці копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження із зазначенням дати та часу судового розгляду - «За закінченням строку зберігання».

Оскільки суд розглянув справу не маючи даних про те, що відповідач повідомлена про день та час судового розгляду, це є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Разом з тим, оскільки відповідачкою не спростовуються висновки суду щодо суті спору, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ршення Голосіївськогорайонногосуду м. Києва від 03 вересня 2019 року скасувати.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар,8) в порядку регресу 9 456,88 грн та 1 762 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 14.01.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик