Справа №293/56/21
Провадження № 2/293/473/2021
УХВАЛА

12 січня 2021 рокусмт Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Лось Л.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства « Райффайзен Банк Аваль » ( адреса: м. Київ, вул. Лєскова, 9) про скасування арешту

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності звернувся до суду із позовною заявою, за змістом якої просить скасувати арешт накладений на майно ОСОБА_1 , а саме: будівлю конюшні яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та оглянувши додані до неї документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі з наступних підстав.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина 2 статті 60 ЦПК України).

Зважаючи на норми частин 1 та 2 статті 60 ЦПК України суд зазначає, що представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина 2 статті 60 ЦПК України) лише у малозначних справах та у спорах, що виникають з трудових відносин.

Предметом позову у даній справі є скасування арешту на нерухоме майно, що не відноситься до категорії малозначних справ, визначених у ч.6 ст. 19 ЦПК України.

Водночас суд зазначає, що звертаючись до суду позивач у порядку ст. 276 ЦПК України не заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження та судом дана справа не визнана малозначною.

Таким чином, зважаючи на предмет позову у даній справі розгляд даної справи має здійснюватись за правилами загального позовного провадження, а предстваником у таких справах має бути виключно адвокат.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції наведеного вище Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України доповнено статтею 131-2 Конституції України, за частинами першої, третьої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 4 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Позовна заява ОСОБА_1 підписана представником позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від 22.08.2019, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. зареєстрованою в реєстрі за № 1923.

Зі змісту доданої до метаріалів позовної заяви довіреності не видно, що така видана ОСОБА_2 саме як адвокату.

Разом з тим, до матеріалів позовної заяви не додано інших доказів, що підтверджують повноваження представника позивача, як адвоката.

Крім того, у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 має статус адвоката.

Зважаючи на викладені обставини у сукупності, оскільки за предметом позову розгляд даної справи має здійснюватись за правилами загального позовного провадження, видана нотаріальна довіреність ОСОБА_2 , який не має статусу адвоката, не наділяє його повноваженнями на представництво інтересів ОСОБА_1 саме у цій справі.

За змістом ст. ч.7 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

У відповідності до п. 1 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли, зокрема, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

З огляду на викладене вище, вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що заяву подано та підписано особою, яка не надала суду належні документи наявності повноважень на підписання позовної заяви та звернення з позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача, - що є підставою для повернення позовної заяви особі, яка її подала відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, суддя вважає необхідним повернути дану позовну заяву позивачу.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист, та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із даною позовною заявою.

Суд звертає увагу позивача , що відповідно до положень п. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 185 ЦПК України, Черняхівський районний суд Житомирської області

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про скасування арешту на майно вважати неподаною та повернути позивачу на підставі п. 1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошенняя. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 12.01.2021

Суддя: Л.В. Лось