РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року

м. Рівне

Справа № 566/1145/19

Провадження № 22-ц/4815/582/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Млинівський районний відділ ДРАЦ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Млинівської РДА,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 15 грудня 2020 року (постановлену у складі судді Феськова П.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Млинівського районного відділу ДРАЦ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Млинівської РДА про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Млинівського районного відділу ДРАЦ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Млинівської РДА про визнання батьківства.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 15 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явилася у судові засідання призначені на 06.10.2020 року, 25.11.2020 року, 15.12.2020 року.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що його батьки є онкохворими. Оскільки він їх доглядає, він не мав можливості з`являтися у судові засідання, про що завчасно, письмово, із зазначенням причини, повідомляв Млинівський районний суд. ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_2 - померла.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду порушує його право на справедливий судовий розгляд та захист прав та інтересів судом, яке закріплене у ст. 55 Конституції України і ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Млинівського районного відділу ДРАЦ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Млинівської РДА про визнання батьківства.

Справа неодноразово призначалася до розгляду, зокрема, на 06.10.2020 року, 25.11.2020 року, 15.12.2020 року, у які позивач не з`явився.

Пункт 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачає, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду, який не повідомив суд про причини неявки.

З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звертався до місцевого суду із заявою про перенесення розгляду справи, у зв`язку з тяжкою хворобою матері, яку він доглядає.

Разом з тим, розгляд справи, який був призначений на 06 жовтня 2020 року, не відбувся у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Розгляд справи було відкладено на 25.11.2020 року, однак у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки поштове відправлення, яким надсилалася судова повістка, не було вручене адресату.

15 грудня 2020 року, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. 11 грудня 2020 року подав до суду заяву про перенесення розгляду справи, у зв`язку з тяжкою хворобою матері, яку він доглядає.

Таким чином, матеріали справи не свідчать про наявність факту повторної неявки позивача у судові засідання без зазначення причин такої неявки, у зв`язку з чим відсутні і підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Залишення позовної заяви без розгляду у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати стороні позивача можливість захистити свої права у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 15 грудня 2020 року - скасувати.

Справу направити до Млинівського районного суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 21 травня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.