13.05.2021 Єдиний унікальний номер 205/3740/21
Єдиний унікальний номер судової справи:205/3740/2021
Номер провадження: 2-з/205/237/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 11 травня 2021 року.

У такій заяві, заявником із посиланням на те, що ним планується подати позов до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , із забороною відчуження зазначеного приміщення, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Заявник в судове засідання з`явився, просив задовольнити вказану заяву по мотивам, що в викладені у такій заяві з процесуальних питань.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із поданих ОСОБА_1 матеріалів, останній просить суд накласти арешт на 1/2 частину підсобного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить відповідачеві, право власності на яке зареєстровано у встановленому законом порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки існує імовірність, що воно буде відчужено.

Разом з тим, позивачем не додано до суду будь-якого достатнього та належного доказу вартості такого нерухомого майна, на яке він просить накласти арешт, тому суд позбавлений можливості перевірити вартість майна та оцінити співмірність вартості майна і заявлених позовних вимог.

Окрім цього, на підтвердження своїх доводів щодо намагання відповідача позбутись вказаного майна у спосіб його відчуження, або наявного наміру відповідача вчинити дії щодо ухилення від виконання можливого позитивного рішення суду по цій справі, заявником також не надано суду будь-якого достатнього, належного та допустимого доказу на обґрунтування вказаних ризиків поведінки боржника.

Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом також вказує, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника, необхідність таких заходів у даному випадку із заяви про забезпечення позову не вбачається.

За вищенаведених обставин у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала суд може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан