Єдиний унікальний номер: 223/673/20
Провадження номер: 2/223/27/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління міського господарства Вугледарської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Управління міського господарства Вугледарської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму житлового приміщення.

Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що її зведена сестра за матір`ю ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ордеру №401 від 27 серпня 1996 року двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , була надана Вугледарською міською радою ОСОБА_5 - батькові ОСОБА_6 . На підставі особового рахунку № НОМЕР_1 на зазначену квартиру, наданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Флагман-Вугледар» станом на 15 травня 2017 року вбачається, що наймачами житлового приміщення зазначені: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_4 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після їх смерті спадщина не відкривалась, відповідна інформація у Спадковому реєстрі - відсутня. Позивачка, як член родини ОСОБА_4 , вела із нею спільне господарство до моменту смерті останньої, яка не заперечувала проти проживання із нею ОСОБА_1 . Позивачка до теперішнього часу мешкає за вказаною адресою. Тому, позивачка набула право користування квартирою АДРЕСА_1 , бо при її вселенні між нею та ОСОБА_4 не було угоди про порядок користування таким житловим приміщенням, а сам по собі факт реєстрації ОСОБА_1 за іншою адресою, не може слугувати підставою для вирішення питання про її право користування спірною квартирою. При цьому, позивачка вважає, що при вселенні до спірного житлового приміщення було дотримано порядок вселення позивачки у квартиру АДРЕСА_1 , що фактично відбулось у лютому 1999 року зі згоди наймача такого житла. З огляду на викладене, зважаючи, що зазначена квартира є постійним місцем проживання позивачки починаючи з лютого 1999 року, де остання постійно мешкає протягом останніх десяти років на правах єдиного спадкоємця майна померлої ОСОБА_4 , вела із нею спільне господарство, якою при цьому опікувалась та доглядала після погіршення стану її здоров`я, то таким чином у позивачки виникло право на користування квартирою АДРЕСА_1 , на законних підставах.

Окрім того, оскільки ОСОБА_4 померла, то право вимагати зміни договору найму має будь-хто з членів сім`ї наймача. Так, ОСОБА_1 є членом сім`ї наймача, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , то позивачка отримала також право вимагати визнання себе наймачем за раніше укладеним договором найму такого жилого приміщення замість померлої ОСОБА_4 .

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею, як члена родини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування квартирою АДРЕСА_1 , та внести зміни до договору найму житлового приміщення за особовим рахунком на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 наймачем такого житлового приміщення, замість колишнього наймача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що оскільки у спірній квартирі ніхто не проживає, то представник ОСББ неодноразово звертався до відповідача з проханням передати зазначену квартиру іншому квартиронаймачеві, через зростання боргів за комунальні послуги, а тому просила суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є чоловіком позивачки, у судовому засіданні пояснив, що у 1999 році розлучився з позивачкою, яка переїхала від нього у квартиру АДРЕСА_1 , де мешкає по теперішній час. Крім дружини та доньки, за вказаною адресою завжди мешкали її батьки та рідна сестра позивачки, які померли.

Свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є дочкою позивачки, у судовому засіданні пояснила, що у її батька є однокімнатна квартира у місті Вугледарі, де вона з батьками проживала разом. Коли їй було 4-5 років, її батьки розлучилися, після чого її матір переїхала у квартиру АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_9 , крім позивачки, у зазначеній квартирі завжди мешкали її дід, баба та рідна сестра позивачки, які померли.

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є чоловіком дочки позивачки, у судовому засіданні пояснив, що після знайомства з дочкою позивачки у 2013 році, ОСОБА_1 вже проживала у квартирі АДРЕСА_1 , де проживає по теперішній час.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 25 липня 1996 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 з 05 листопада 1993 року по 04 вересня 1996 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а починаючи з 25 липня 2007 року позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14 грудня 1970 року матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_11 . На теперішній час у ОСОБА_11 та позивачки різні прізвища, оскільки остання 20 листопада 1992 року, укладаючи шлюб з ОСОБА_8 , змінила дівоче прізвище « ОСОБА_12 » на шлюбне прізвище « ОСОБА_13 », що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 10 серпня 2016 року, виданим Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 6, 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 14 травня 1979 року матірю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_7 (а.с. 11).

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 08 червня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який був зареєстрований 23 листопада 2002 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишено шлюбне прізвище - « ОСОБА_16 » (а.с. 12).

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого 11 вересня 2008 року Вугледарським МВ ГУМВС України в Донецькій області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 18 серпня 2000 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 9-10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 30 жовтня 2019 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Вугледар Донецької області (а.с. 13).

Згідно договору-замовлення №162 ОСОБА_1 організовувала та оплачувала витрати з поховання ОСОБА_4 (а.с. 14-15).

Відповідно до довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флагман-Вугледар» від 11 листопада 2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована одна (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 27 вересня 2017 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Вугледар Донецької області (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 31 липня 2017 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Вугледар Донецької області (а.с. 19).

Як вбачається з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №58358548 та №58358608 від 18 листопада 2019 року у Спадковому реєстрі відсутні відомості про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 20, 21).

Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

У статті 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64, 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК Української РСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом статті 65 ЖК Української РСР за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, позивачкою та її представником не надано до суду жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи дійсно квартира АДРЕСА_1 була надана у користування ОСОБА_5 та/або ОСОБА_4 , або будь-якій іншій особі, оскільки не дивлячись на те, що ОСОБА_1 у своєму позові посилається на ордер №401 від 27 серпня 1996 року до суду не надає ні його оригіналу, ні його належним чином завіреної копії.

Більш того, з наданих до суду доказів неможливо встановити родинні зв`язки між позивачкою та ОСОБА_4 , а як наслідок і визначити, що останні є членами однієї сім`ї. Так, ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_4 є її зведеною сестрою за матір`ю, однак згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14 грудня 1970 року та повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 10 серпня 2016 року матір`ю позивачки є ОСОБА_11 , а встановити матір ОСОБА_4 є неможливим.

При цьому, суду надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 14 травня 1979 року ОСОБА_14 , де матір`ю останньої є ОСОБА_7 , однак ідентифікувати, що ОСОБА_14 та ОСОБА_4 є однією особою, яка змінила прізвище, встановити неможливо, так само як і ідентифікувати, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 є однією особою, оскільки суду не наданого відповідних доказів для встановлення даних обставин (свідоцтв про шлюб, свідоцтв про зміну імені, витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, тощо).

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що спірна квартира є її постійним місцем проживання починаючи з лютого 1999 року, де остання постійно мешкає протягом останніх десяти років, та як член родини ОСОБА_4 , вела із нею спільне господарство до моменту смерті останньої, проте, згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 25 липня 1996 року ОСОБА_1 з 1993 року по теперішній час не зареєстрована/ не була зареєстрована за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_1 , а згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Флагман-Вугледар» №109 від 11 листопада 2019 року за зазначеною адресою ОСОБА_4 була зареєстрована одна. Будь-яких доказів, окрім показів свідків на підтвердження того, що позивачка постійно проживала та проживає у спірній квартирі, а також, що остання вела спільне господарство з ОСОБА_4 за зазначеною адресою суду не надано.

З огляду на викладене, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, розглядаючи справу не інакше як в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, зважаючи, що з наданих до суду документів та доказів неможливо встановити, що право користування квартирою АДРЕСА_1 було передано будь-якій особі на підставі відповідного ордеру або іншого документу, а ОСОБА_1 постійно проживала та до теперішнього часу проживає у зазначеній квартирі, вела спільне господарство з ОСОБА_4 за даною адресою, а також встановити родинні зв`язки між позивачкою та ОСОБА_4 , визначити, що останні є членами однієї сім`ї, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позову в частині визнання за ОСОБА_1 , як члена родини ОСОБА_4 , право користування квартирою АДРЕСА_1 , а тому не знаходить правових підстав для їх задоволення та вважає необхідним в їх задоволенні відмовити.

Окрім того, зважаючи, що вимоги позову ОСОБА_1 щодо внесення змін до договору найму житлового приміщення за особовим рахунком на спірну квартиру, шляхом визнання ОСОБА_1 наймачем такого житлового приміщення, є взаємопов`язаними та похідними від вимоги позову про визнання позивачки, як члена родини ОСОБА_4 , право користування квартирою АДРЕСА_1 , щодо яких суд дійшов висновку про відмову в задоволенні, а тому і зазначені похідні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 9, 61, 64, 65, 106, 107 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог позовної заяви ОСОБА_1 до Управління міського господарства Вугледарської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зміну договору найму житлового приміщення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.