Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1807/20
Провадження №: 2/332/45/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Марченко Н.В.,

при секретарі Литвиненко І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником Ѕ частини житлового буднику, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 10.03.2010 року. Хто був власником іншої Ѕ частини спірного житлового будинку їй невідомо. Разом з тим, вона із сім`єю фактично протягом останніх 10 років добросовісно, безперервно та відкрито користується та утримує увесь житловий будинок, доглядає город, сплачує комунальні платежі. Протягом зазначених років вона не отримувала жодних претензій з боку третіх осіб стосовно їх прав на Ѕ частину спірного будинку. У зв`язку із чим просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 22.09.2020 року.

Ухвалою суду від 07.12.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 05.01.2021 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представника адвокат Сімонець Є.О. просили задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивач є недобросовісним набувачем, оскільки їй було відомо про те, що ОСОБА_3 не була власником спірного будинку.

Вислухавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

На підставі договору дарування від 10.03.2010 року, реєстраційний номер 421 ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 як дарунок Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 56,1 кв. м., що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 6,7).

З копії інвентарної справи № 1610/53501 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що власником домоволодіння АДРЕСА_2 , значиться ОСОБА_4 , на підставі договору від 25.04.1937 року (а.с. 78-129).

Згідно з заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2009 року визнано право власності за ОСОБА_3 на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З рішення також встановлено, що відповідачем у справі виступав ОСОБА_6 , який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 103).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що проживає по АДРЕСА_1 протягом 12 років. Зазначила, що ОСОБА_1 зареєстрована в сусідньому будинку, в якому мешкають її чоловік, з яким вони тривалий час живе окремо, а також онук зі своєю сім`єю. ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_8 та проживала разом з останньою в її будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Додала що їй відомо про те, що позивачка протягом останніх десяти років сплачує за комунальні послуги, веде хазяйство, оброблює земельну ділянку, прилеглу до спірного будинку.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що мешкає по АДРЕСА_1 більше 15 років. Зазначила, що знайома з позивачкою ОСОБА_1 вже тривалий час, остання приблизно з 2008 року почала доглядати за ОСОБА_8 , яка проживала до моменту смерті у 2012 році за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка весь час і по теперішній момент опікувалася будинком, сплачувала комунальні послуги, робила ремонт. Додала, що їй не відомо, щоб за вказаний період на власність спірного будинку претендували інші особи.

З червня 2011 року ОСОБА_1 систематично сплачує комунальні платежі за спірний житловий будинок, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 21-40).

Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України є визнання права.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість актів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і проживає відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом 5 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

У суду немає відомостей про власника іншої Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , адже із позовом про визнання права власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 зверталась ОСОБА_3 , про що є відповідне рішення, а отже належним відповідачем у справі є Територіальна громада.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 , сплачує комунальні платежі, робить ремонт у будинку, обробляє город, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі адвоката Сімонець Євгенії Олександрівни до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на житло за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко