№336/264/21
н/п. № 2-з/336/5/2021
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Є.С., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Олександра Олександровича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2021 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця О.О. про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом вчиненим 31.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горій Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №91405, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" заборгованості у сумі 8 561,40 грн., до розгляду справи за позовом, по суті.

Незважаючи на те, що в заяві зазначено, що вона подана після подання позовної заяви, заяву подано до подання позову, адже на час вирішення питання про забезпечення позову провадження за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню Шевченківським районним судом м. Запоріжжя не відкривалося.

Розгляд заяви здійснено у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст.7 та ч. 1 ст.153 ЦПК України.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зокрема, позов може бути забезпечений зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд знаходить доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованими.

Зокрема, заявником не вказано чи вживались або вживаються виконавцем будь-які дії з виконання виконавчого напису, тож наразі заявником і не зазначено про наявність обмеження прав ОСОБА_1 , які можуть бути усунуті шляхом застосування заходів забезпечення позову.

Більш того, представник ОСОБА_1 у заяві вказує, що за повідомленням приватного виконавця саме в подальшому буде винесено постанову про стягнення заборгованості з усіх видів заробітку, тобто наразі негативні наслідки від виконавчого провадження для ОСОБА_1 не настали.

Фактично в обґрунтування заяви адвокатом наведені відповідні норми національного законодавства без належного обґрунтування підстав для забезпечення позову та посилання на рішення ЄСПЛ, в який ті відносини, про які вказує заявник, не були предметом дослідження.

Крім того, суд враховує і вище наведені положення ч. 1 ст. 152 ЦПК України щодо підсудності розгляду заяви про забезпечення позову.

Так, представник заявника, звертаючись з заявою про забезпечення позову, вказав, що заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але нічим не підтверджує місце реєстрації останнього.

Більш того, з матеріалів вбачається, що заявник проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де із здійснюється виконавче провадження приватним виконавчем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. за виконанням виконавчого написану, виданим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., відповідно до приписів ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви та забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Олександра Олександровича про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв