КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/798/21
Провадження № 2/534/524/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 рокум. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Куц Т.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

17.05.2021 до Комсомольського міського суду Полтавської області через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , підписана електронним цифровим підписом ОСОБА_2 , в якій ОСОБА_1 прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 114733 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., 18.12.2020 щодо звернення стягнення на заборгованість за кредитним договором № 490905777 від 21.01.2013; стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витратив розмірі 8250 грн; стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 неправомірно стягнуті грошові кошти по виконавчому напису № 114733, вчиненому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 18.12.2020 в сумі 6771,57.

Пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ч.2 ст. 175, ч.1 ст.177 ЦПК України з таких підстав.

Згідно із п.п 15.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Відповідно до ч.6 ст.43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Частиною 5 ст.14 ЦПК України передбачено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом та Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно із п. п. 15.15 Перехідних положень ЦПК України, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

01.12.2018 в газеті «Голос України» було опубліковано оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Також вказано, що дослідна експлуатація системи розпочинається з 01.03.2019 у складі наступних підсистем (модулів): Єдиний контакт-центр судової влади України; Єдина підсистема управління фінансово-господарськими процесами; Офіційна електронна адреса (Електронний кабінет); Офіційний веб-портал «Судова влада України»; Єдиний державний реєстр судових рішень; Підсистема «Електронний суд»; Модуль «Автоматизований розподіл»; Модуль «Судова статистика». 01.03.2019 в газеті «Голос України» було опубліковано оголошення про відкликання оголошення, опублікованого в Газеті «Голос України» від 01.12.2018 щодо створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до Наказу ДСА України № 628 від 22.12.2018 запроваджено тестовий режим експлуатації підсистеми «Електронний суд» у всіх місцевих та апеляційних судах.

Станом на дату надходження позовної заяви до суду в електронній формі Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему не затверджено, тому не є можливим подання процесуальних документів в електронній формі відповідно до ч. 6 ст.43 ЦПК України, а також виконання судом ч.5 ст.14 ЦПК України, відтак відсутні правові підстави для звернення до суду в системі «Електронний суд», що унеможливлює прийняття судом позовної заяви, поданої в електронній формі.

Виходячи із змісту ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем не додано квитанції про сплату судового збору, натомість позивач зазначає, що є особою, звільненою від сплати судового збору, оскільки звертається за захистом своїх прав відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 по справі № 761/24881/16-ц.

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до п. 1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви позивачем заявлена вимога про про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів.

Згідно з п.п. 1,7 ч. 2 ст.3 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Згідно преамбули ЗУ «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно змісту позовної заяви між ОСОБА_1 та ТОВ «Вердикт Капітал» виник спір, який не стосується захисту прав споживача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 1204.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Разом з цим, твердження позивача, що норми ЗУ «Про захист прав споживачів» поширюються на вказані правовідносини є хибним, оскільки в даному випадку позивач не є споживачем товарів чи послуг, оскільки спірні правовідносини виникли на підставі кредитного договору, в яких позивач не виступає споживачем.

При цьому, доводи позивача щодо правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц, не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки вказана правова позиція викладена щодо спірних правовідносин, які виникли на підставі договору банківського вкладу, в яких позивач виступав споживачем послуг та щодо того, що суд першої та Апеляційної інстанції не врахували того, що порушені права споживачів можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відповідному співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно до положень ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік» у 2021 році установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 у розмірі 2 270,00 грн.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до вимог ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина 5 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. N 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії документа. Засвідчуючий напис проставляється під реквізитом "підпис".

Проте, надані позивачем копії письмових доказів належним чином не засвідчені.

З огляду на вищенаведене, позовна заява ОСОБА_1 разом з додатками має бути подана до суду у паперовій формі із дотриманням вимог ст. ст. 175,177 ЦПК України, оскільки подання позовної заяви до суду з використанням підсистеми «Електронний суд» не відповідає вимогам ЦПК України та унеможливлює її прийняття судом саме в електронній формі, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 14.02.2019 у справі № 9901/43/19.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до норм ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Подана позовна заява підпису позивача не містить.

У відповідності до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для подання до суду заяви з урахуванням зазначених в ухвалі недоліків, який починається з дня вручення їй цієї ухвали.

В разі якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О.Куц