У Х В А Л А

21 травня 2021 року

м. Київ

справа № 201/8762/18

провадження № 61-4232ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 квітня2021 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, заявнику запропоновано подати касаційну скаргу, у якій зазначити: підстави касаційного оскарження рішення суду відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 квітня 2021 року заявниця надіслала нову редакцію касаційної скарги.

В уточненій касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України, частини третьої статті 411 ЦПК України та зазначив, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального і процесуального права, невірно встановлені фактичні обставини справи, застосовано «матеріальний закон», який не підлягає застосуванню, порушено баланс інтересів сторін, оскільки його доводи «залишилися без відповіді», його порушене право «не знайшло судового захисту».

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не виклав вмотивованого обгрунтування для скасуванья рішень судів на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України.

Тому ОСОБА_1 не виконав вимоги ЦПК України щодо мотивованого обгрунтування підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, його касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник