СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/4560/21
ун. № 759/9419/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д., розглянувши матеріали позовної заяви законного представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення особистого сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

11.05.2021 року до суду надійшов зазначений позов. Предметом позову є припинення особистого сервітуту ОСОБА_3 , щодо житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Передбачені нормами статей 15, 16 Цивільного кодексу України способи захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу мають бути спрямовані на відновлення прав та інтересів позивачів.

Враховуючи вказане положення слід вважати, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що предметом позову є припинення особистого сервітуту ОСОБА_3 стосовно житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

В якості обґрунтування правових підстав позову позивач посилається на те, що позивач є єдиним власником спірного майна, відповідач був вселений в даний будинок як член його сім`ї 24.07.2017 року. Як зазначив позивач йому стало відомо, що відповідач вийшла заміж за ОСОБА_4 10.01.2015 р. і з того часу проживає зі своєю сім`єю за іншою адресою.

Водночас, судом встановлено, що рішенням Святошинського суду м. Києва від 08.11.2019 року, у справі 759/3762/19 в задоволенні аналогічного позову, відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. зазначене рішення суду залишено без змін. Постановою Верховного суду від 27.01.2021 р. рішення суду від 12.03.2020 р., та постанову Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р., залишено без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Предмет і підстава позову є тотожною, у даній спрві.

Окрім того встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва у справі 759/19977/18 від 02.12.2020 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення особистого сервітуту. Предмет і підстава позову в даній справі є аналогічними у даній спрві. На даний час рішення суду оскаржено в апеляційному порядку.

Проаналізувавши зміст позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі та зміст позовної заяви, яка була предметом розгляду у справі 759/3762/19 , суд приходить до висновку про те, що предмет та підстави позову у даній справі та у справі № 759/9419/21, є тотожними, при цьому рішення Святошинського суду м. Києва від 08.11.2019 року, у справі 759/3762/19 є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Враховуючи вказані вище положення суд зазначає, що подання позивачем нового позову між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення у справі № 759/3762/19, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися повторного розгляду справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 186, 353, 354, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовною заявою законного представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення особистого сервітуту.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Н.Д.Бабич