Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2021 Справа №607/4627/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 08 жовтня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка ОСОБА_6 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Неповнолітні діти проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Однак, розмір її заробітної плати, яку вона отримує, працюючи на посаді асистента кафедри Тернопільського національного медичного університету, у сумі 8500 гривень, щомісячно не дозволяє належним чином забезпечувати дітей усім необхідним. При цьому, у ОСОБА_5 встановлено діагноз Міопія, у зв`язку із чим він потребує постійного лікування та щомісячного проходження курсу тренувань, вартість якого становить 700 гривень. Натомість, відповідач, коштів на утримання неповнолітніх дітей не надає, незважаючи на те, що працює за кордоном та не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. За вказаних обставин, позивачка вважає, що у відповідача наявна фінансова можливість, сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень, щомісячно. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

05 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, у якому заперечує проти викладених у позові обставин. Так, відповідач вказує, що твердження позивачки про ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дітей не відповідає дійсності, оскільки після розірвання шлюбу він продовжує надавати позивачці кошти на утримання дітей, зокрема після розірвання шлюбу він залишив відповідачці грошові кошти у сумі 1500 євро та 3000 гривень, згодом передав кошти на подарунки дітям у сумі 1000 євро, також щомісячно він здійснює переказ коштів позивачці та окремо переказує кошти на банківську картку сина ОСОБА_5 для задоволення його щоденних потреб. Окрім цього, він постійно купує дітям одяг, іграшки та інші необхідні для дітей речі. Таким чином, після розірвання шлюбу діти фактично перебувають на його матеріальному утриманні. Разом із цим, відповідач вважає необґрунтованим заявлений позивачкою розмірі аліментів у сумі 6000 гривень, оскільки у нього немає стабільних доходів. У зв`язку із карантинними обмеженнями він, на даний час, не працює, не має у власності жодного нерухомого майна та грошових вкладів у банку, а тому, у нього немає можливості сплачувати аліменти у сумі 6000 гривень. Також, зазначає, що позивачка не надала жодних доказів на підтвердження факту його працевлаштування за кордоном, та не довела жодними доказами необхідність стягнення аліментів у розмірі 6000 гривень. При цьому, він погоджується сплачувати аліменти у сумі 1000 гривень на дитину, щомісячно. За вказаних обставин просив задовольнити позов частково та стягувати із нього аліменти у сумі по 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, у якому заперечує проти зазначених відповідачем у відзиві обставин. Зокрема вказує, що згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1197,50 гривень, а тому розмір аліментів, які погоджується сплачувати відповідач у сумі по 1000 гривень, щомісячно є менший за встановлений законом мінімальний гарантований розмір, що суперечить вимогам закону. За вказаних обставин, просить позов задовольнити та стягувати із відповідача аліменти на неповнолітніх дітей у сумі 6000 гривень, щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, зміст яких аналогічний змісту поданого відзиву на позов. Також, у вказаних запереченнях просив задовольнити позов частково та стягувати із нього аліменти у сумі по 1000 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак, спільно із її представником адвокатом Яхван В.М. подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. У заяві вказали, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просили задовольнити, при ухваленні рішення просили взяти до уваги той факт, що відповідач отримує неофіційний дохід, працюючи за кордоном.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте у поданому відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, зазначив клопотання, згідно якого просив, у випадку його неявки у судове засідання проводити розгляд справи за його відсутності.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі із 08 жовтня 2009 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №2016 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 07 вересня 2010 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №511 від 04 березня 2015 року.

Неповнолітні діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір`ю - позивачем по справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою №3007, виданою 28 жовтня 2019 року ГТОВ «Мрія».

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Судом установлено, що сторони не досягли згоди з приводу понесення витрат на утримання дітей.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх доводів позивачкою долучено копію роздруківок, з яких убачається факт оплати нею ( ОСОБА_1 ) абонементу дитячого плавання за березень на суму 300 гривень, оплати за навчання дитини ОСОБА_7 у сумі 941 гривень, оплати за дошкільний навчальний заклад у сумі 400 гривень.

Також позивачкою долучено копію товарного чеку від 11 березня 2021 року про оплату тренувань ОСОБА_7 на суму 700 гривен. (а.с.6)

На підтвердження своїх заперечень щодо викладених позивачкою обставин про ненадання відповідачем матеріального утримання, відповідач ОСОБА_2 долучив копії роздруківок про переказ коштів на рахунок позивачки ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , з яких убачається, що відповідачем на рахунок позивачки були здійснені наступні перекази грошових коштів: від 26 червня 2020 року на сума 643 гривень; від 02 липня 2020 року на суму 40,20 гривень; від 09 липня 2020 року на суму 150,75 гривень; від 05 вересня 2020 року на суму 2613 гривень; від 08 жовтня 2020 року на суму 2000 гривень; 26 жовтня 2020 року на суму 452,26 гривень; від 21 жовтня 2020 року на суму 800 гривень; від 27 листопада 2020 року на суму 2613,07 гривень.

Також, із вказаних роздруківок слідує, що відповідачем були здійснені наступні перекази коштів на рахунок сина ОСОБА_7 : від 24 вересня 2020 року на суму 200 гривень; від 22 вересня 2020 року на суму 600 гривень; від 27 вересня 2020 року на суму 100 гривень; від 01 жовтня 2020 року на суму 300 гривень; від 20 жовтня 2020 року на суму 100 гривень; від 28 жовтня 2020 року на суму 320 гривень; від 12 листопада 2020 року на суму 1000 гривень; від 28 листопада 2020 року на суму 200 гривень; від 13 грудня 2020 року на суму 1900 гривень; від 28 січня 2021 року на суму 400 гривень; від 26 лютого 2021 року на суму 1500 гривень; від 10 березня 2021 року на суму 300 гривень; від 31 березня 2021 року на суму 2000 гривень.

Однак, суд оцінює критично та відкидає долучені відповідачем копії роздруківок про здійснення інтернет-покупок дитячого одягу та іграшок (а.с. 23-29), оскільки із вказаних роздруківок не можливо встановити, що вказані покупки оплачені відповідачем.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітніх дітей сторін на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі по 2300 (дві тисячі триста) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 16 березня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі по 2300 (дві тисячі триста) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 16 березня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 908 гривень судового збору.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 19 травня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка