Справа № 2-1707/11
Провадження № 2-і/504/153/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря Мельниковій В.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», , первісний кредитор Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» , змінений кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», , боржники ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , про заміну сторони (стягувача) у справі № 2-1707/11 Комінтернівського районного суду Одеської області, видачу дублікату виконавчого документу, поновлення процесуального строку пред`явлення виконавчого документу на виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» звернувся до суду із цією заявою.

Представник заявника подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, сповіщені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, за адресою проживання не мешкають.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку:

03.10.2011 року Комінтернівським районним судом Одеської області ухвалено заочне рішення у справі № 2-1707/11, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/11/2005/840-К/694 від 02.11.2005 року у сумі 251256,36 грн., судового збору в сумі 1700 грн., витрат на ІТЗ судового процесу 120 грн.

На виконання даного рішення суду у Лиманському ВДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконавчі провадження ВП № 53000084, ВП № 53000112.

04.08.2020 року між ПАТ «Надра» та ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» укладено договір відступлення права вимоги № GL48N718070_A_3, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 05/11/2005/840-К/694 від 02.11.2005 року перейшло до ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп».

20.08.2020 року між ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір відступлення права вимоги № GL48N718070_A102, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 05/11/2005/840-К/694 від 02.11.2005 року перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Суд вважає, що звернення правонаступника кредитора із заявою про заміни сторони у зобов`язанні відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України.

Таким чином заява представника ТОВ «Фінанс Проперті Групп» в частині заміни кредитора у зобов`язанні обгрунтована і підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, суд виходить з наступного:

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу (ст. 433 ЦПК України).

На обгрунтування поважності причин пропуску даного строку заявник зазначив, що згідно акту ПАТ КБ «Надра» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору про відступлення прав вимоги, оригінали виконавчих листів втрачені у зв`язку з проведенням процедури ліквідації Банку, що підтверджено відповідним записом у акті.

Процедура ліквідації Банку призвела до припинення основної діяльності Банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень Банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників.

Суд враховує, що діючим законодавством не передбачено переліку обставин, які мають бути враховані судом при вирішенні питання відновлення пропущеного строку. Суд в кожному конкретному випадку оцінює конкретні доводи, що наведені в обгрунтування заяви про відновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та зробити висновок щодо поважності причин пропуску строку.

Суд в даному випадку знаходить поважною вказану у заяві причину пропуску для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до пункту 17.4 розділу ХШ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судове рішення у справі № 2-1707/11 не виконано, втрата виконавчого документа доведена.

Втрата виконавчого документа унеможливлює виконання судового рішення, строк виконання якого не скінчився, та строк для пред`явлення рішення до виконання стягувачем у цій справі не пропущений.

Видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат повністю відтворює втрачений виконавчий документ.

Відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої

Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі про Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Суд знаходить достатніми підстави для видачі дублікату виконавчого документу у справі № 2-1707/11.

Остаточне судове рішення не може залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін, в даному випадку на шкоду стягувача ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 258-260, 353, 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ТОВ «Фінанс Проперті Групп», - задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» код ЄДРПОУ 20025456 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», у справі № 2-1707/11, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/11/2005/840-К/694 від 02.11.2005 року у сумі 251256,36 грн., судового збору в сумі 1700 грн., витрат на ІТЗ судового процесу 120 грн.

Поновити пропущений строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Видати дублікати виконавчих листів.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя В.К. Барвенко