Провадження № 2/679/35/2021
Справа № 679/565/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретарі судового засідання Василюк Л.С., Мельниченко Т.М.,

номер справи 679/565/20,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

за участю представників учасників справи:

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Нетішинського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

Згідно позовної заяви та уточнених позовних вимог до неї ОСОБА_1 зазначає, що 10 жовтня 2010 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. На даний час вона звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , але рішення суду ще не набрало законної сили. Згоди щодо добровільного поділу майна між сторонами не досягнуто.

За час спільного проживання у шлюбі сторони набули у власність :

1) 1/2 двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 618 043, 00 грн.;

2) автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 95 000,00 грн.;

3) земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 31 625, 65 грн.;

4) грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 108 560,00 грн.;

5) будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель та побутових споруд (гараж, баня, колодязь та паркан), які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 87 000, 00 грн.

Загальна вартість спільного нажитого майна становить 945 728, 65 грн.

ОСОБА_1 вказує, що все це майно набуте за період перебування її з ОСОБА_2 в шлюбі за їх спільні кошти, тому воно є спільною сумісною власністю і підлягає поділу.

Щодо придбання спільної двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що при купівлі означеної квартири їм не вистачало коштів, а тому вона надала свої особисті кошти в сумі 5 000 доларів США, які їй подарувала її мати ОСОБА_5 після обміну трикімнатної квартири на двокімнатну, що не була спільною власністю подружжя та становила половину вартості вказаної квартири. Означене підтверджується договором міни квартири від 22 грудня 2021 року та договором купівлі-продажу від того ж числа, за яким фактично обмін трикімнатної квартири на двокімнатну було здійснено з метою придбати для подружжя ОСОБА_2 окрему двокімнатну квартиру, а тому з саме з цих причин договори вчинялись в один день. Отже, на переконання ОСОБА_1 , їм як подружжю на праві спільної сумісної власності належить лише 1/2 спірної квартири.

Щодо грошових коштів, то ОСОБА_1 вказала, що такі вона з ОСОБА_2 відкладали на навчання дочці, але коли між ними відносини погіршились, то ОСОБА_2 забрав ці кошти собі, доступу до таких вона не має.

Також ОСОБА_1 у позові зазначає, що ОСОБА_2 нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про здоров`я дитини, зокрема, її фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виховання та утримання дитини, а тому, на переконання ОСОБА_1 , слід відступити від презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності на майно подружжя та врахувати інтереси дитини, яка проживає з матір`ю.

Таким чином ОСОБА_1 , посилаючись на приписи ст. ст. 57, 60, 69, 70, 372 Сімейного кодексу України, просить:

1) визнати 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, її особистою приватною власністю, вартістю 309 021, 50 грн.

2) визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуте подружжям за час шлюбу майно:

- автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 95 000,00 грн.;

- земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 31 625, 65 грн.;

- грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 108 560,00 грн.;

- будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 87 000, 00 грн.;

- 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421.

3) поділити спільне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуте подружжям за час шлюбу:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, вартістю 154 510, 75 грн.;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на :1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, вартістю 154 510, 75 грн.; автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 95 000,00 грн.; земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 31 625, 65 грн.; будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, колодязя та паркану, які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 87 000, 00 грн.; грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 108 560,00 грн.

Всього просить виділити ОСОБА_2 майна на загальну вартість 476 696, 40 грн.

Присудити їй грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності майна подружжя у розмірі 161 092,82 грн.

Також ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

04 травня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

02 червня 2020 року представник ОСОБА_2 - адвокат Романова Н.І. подала заяву про долучення доказів.

02 червня 2020 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, яку в подальшому уточнив. В зустрічному позові останній вказав, що запропонований ОСОБА_1 варіант розподілу майна для нього є неприйнятним, оскільки до розподілу включено майно, яке не є спільно набутим у шлюбі майном.

ОСОБА_2 у позові зауважує, що він не заперечує того, що спірна двокімнатна квартира набута ними у шлюбі, але заперечує те, що дана квартира ними купувалась частково за особисті кошти ОСОБА_1 в сумі 5 000 доларів США, оскільки остання не надала на підтвердження означеного жодних належних та допустимих доказів. ОСОБА_2 стверджує, що дана квартира купувалась ними за спільні кошти, а тому при поділі такої слід їм в ній виділити ідеальні частки.

При цьому ОСОБА_2 не заперечує того, що автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, вартістю 95 000,00 грн., придбано за час його спільного проживання ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1 щодо грошових коштів в сумі 4 000 доларів США, оскільки таких у них не було, а грошові кошти в сумі 1 200 доларів США, за їх згодою, були передані для друга їх дочки, які він мав повернути не їм, а їх дочці. Пізніше, частина коштів, в сумі 400 доларів США, була для них повернута, проте, вона була використана на ремонтні роботи у квартирі.

Поряд з цим ОСОБА_2 заперечує щодо поділу земельної ділянки площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки таку він набув внаслідок реалізації ним права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки під будівництво житлового будинку та надвірних будівель на підставі рішення Крупецької сільської ради №6 від 14 вересня 2012 року. Тому ОСОБА_2 вважає, що спірна земельна ділянка є його приватною власністю, а будівельні матеріали, вартістю 87 000,00 грн., використані на будівництво паркану та криниці, які знаходяться на спірній земельній ділянці та будувались під час спільного проживання з ОСОБА_1 , належать їм у рівних частках.

Вказує ОСОБА_2 у зустрічному позові про те, що за час спільного проживання з ОСОБА_1 вони також набули:

1) причіп АМС 500 «Староконь», 2012 року випуску, вартістю 5 500,00 грн.;

2) собаку породи «лабрадор», вартістю 28 000,00 грн.;

3) акваріум з рибками, вартістю 8 000,00 грн.;

4) побутову техніку, побутові предмети та інші речі, а саме: шафу -купе в малу кімнату, вартістю 1 500,00 грн.; гладильну дошку, вартістю 100,00 грн.; стіл, вартістю 300,00 грн., мультиварку, вартістю 900,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 200,00 грн.; кавоварку, вартістю 2 000,00 грн.; сокодавку, вартістю 1 500,00 грн.; пилосмок, вартістю 500,00 грн.; чайник, вартістю 100,00 грн.; телевізор, вартістю 200,00 грн.; холодильник «Весна», вартістю 200,00 грн.; комп`ютер, вартістю 1 000,00 грн.; принтер, вартістю 500,00 грн., двокамфорну електричну плитку, вартістю 100,00 грн.; газонокосу Кедр БГ-3900, вартістю 800,00 грн.; перфоратор Doverk ВРН800, вартістю 300,00 грн.; велосипед чоловічий, вартістю 2 000,00 грн.; кухонний гарнітур з витяжкою, вартістю 5 000,00 грн.; кухонний стіл та три стільці, вартістю 1 400,00 грн.; систему очищення/фільтрування води, вартістю 3 000,00 грн.; розкладний шкіряний диван, вартістю 10 000,00 грн.; нерозкладне шкіряне крісло з пуфиком, вартістю 3 500,00 грн.; шафу-купе в велику кімнату, вартістю 3 500,00 грн.; шафу в коридор, вартістю 1 500,00 грн.; диван, вартістю, 2 000,00 грн.; стіл, вартістю 700,00 грн.; мультиварку, вартістю 100,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю, 2 960,00 грн.; кухонний комбайн, вартістю 1 800,00 грн.; пральну машину «Бош», вартістю 3 000,00 грн.; керамічну плиту, вартістю 2 000,00 грн.; духовку під плиту, вартістю 2 000,00 грн.; пилосмок, вартістю 2 000,00 грн.; праску, вартістю 300,00 грн.; чайник, вартістю 400,00 грн.; холодильник «SHARP», вартістю 5 000,00 грн.; телевізор «Lg47», вартістю 7 000,00 грн.; набір посуду, вартістю 3 000,00 грн.; ноутбук, вартістю 1 500,00 грн.; велосипед жіночий, вартістю 2 000,00 грн., всього на загальну суму 81 360,00 грн. Означене майно ОСОБА_2 просить розділити з дотриманням принципу рівності часток кожного із подружжя на майно набуте під час шлюбу.

Не погоджується ОСОБА_2 з тим, що суд при розподілі вищезазначеного майна подружжя набутого у шлюбі повинен відійти від принципу рівності часток останніх, з підстав зазначених ОСОБА_1 у позовній заяві, оскільки він сплачує аліменти на їх спільну дочку у розмірі, який значно перевищує мінімальний.

З огляду на зазначене ОСОБА_2 визнає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним право приватної власності на: автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, вартістю 95 000,00 грн. та будівельні матеріали, вартістю 87 000,00 грн. із стягненням на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в сумі 91 000,00 грн. за половину означеного майна.

Таким чином ОСОБА_2 , посилаючись на приписи ст. ст. 57, 60, 69, 70, 372 Сімейного кодексу України, просить:

1) відмовити у позові ОСОБА_1 про:

- визнання за нею право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, вартістю 309 021,50 грн.;

- визнання спільною сумісною власністю подружжя 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, вартістю 309 021,50 грн.;

- визнання спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 31 625, 65 грн.;

- визнання спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 108 560,00 грн.;

- визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, вартістю 154 510,75 грн.;

- визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, вартістю 154 510,75 грн.;

- визнання за ОСОБА_2 права приватної власності на земельну ділянку площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 31 625, 65 грн.;

- визнання за ОСОБА_2 права власності на кошти в іноземній валюті в розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 108 560,00 грн.; та стягнення на користь ОСОБА_1 з нього грошову компенсацію 70 092,82 грн.

2) задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ набутого у шлюбі майна:

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, вартістю 95 000,00 грн.;

- будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, вартістю 87 000,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 91 000,00 грн. замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя;

3) задовольнити його позовні вимоги, а саме:

- визначити ідеальні частки кожного із подружжя в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51, 5 кв.м., визначивши за кожним по 1/2 частки такої, вартістю по 322 158,50 грн.;

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на причіп АМС 500 «Староконь», 2012 року випуску, вартістю 5 500, 00 грн.;

- визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на: шафу -купе в малу кімнату, вартістю 1 500,00 грн.; гладильну дошку, вартістю 100,00 грн.; стіл, вартістю 300,00 грн., мультиварку, вартістю 900,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 200,00 грн.; кавоварку, вартістю 2 000,00 грн.; сокодавку, вартістю 1 500,00 грн.; пилосмок, вартістю 500,00 грн.; чайник, вартістю 100,00 грн.; телевізор, вартістю 200,00 грн.; холодильник «Весна», вартістю 200,00 грн.; комп`ютер, вартістю 1 000,00 грн.; принтер, вартістю 500,00 грн., двокамфорну електричну плитку, вартістю 100,00 грн.; газонокосу Кедр БГ-3900, вартістю 800,00 грн.; перфоратор Doverk ВРН800, вартістю 300,00 грн.; велосипед чоловічий, вартістю 2 000,00 грн.; кухонний гарнітур з витяжкою, вартістю 5 000,00 грн.; кухонний стіл та три стільці, вартістю 1 400,00 грн.; систему очищення/фільтрування води, вартістю 3 000,00 грн.; розкладний шкіряний диван, вартістю 10 000,00 грн.; нерозкладне шкіряне крісло з пуфиком, вартістю 3500,00 грн., всього на загальну суму 40 600,00 грн.;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на: шафу-купе в велику кімнату, вартістю 3 500,00 грн.; шафу в коридор, вартістю 1 500,00 грн.; диван, вартістю, 2 000,00 грн.; стіл, вартістю 700,00 грн.; мультиварку, вартістю 100,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю, 2 960,00 грн.; кухонний комбайн, вартістю 1 800,00 грн.; пральну машину «Бош», вартістю 3 000,00 грн.; керамічну плиту, вартістю 2 000,00 грн.; духовку під плиту, вартістю 2 000,00 грн.; пилосмок, вартістю 2 000,00 грн.; праску, вартістю 300,00 грн.; чайник, вартістю 400,00 грн.; холодильник «SHARP», вартістю 5 000,00 грн.; телевізор «Lg47», вартістю 7 000,00 грн.; набір посуду, вартістю 3 000,00 грн.; ноутбук, вартістю 1 500,00 грн.; велосипед жіночий, вартістю 2 000,00 грн., всього на загальну суму 40 760,00 грн.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на собаку породи «лабрадор», вартістю 28 000,00 грн., а за ОСОБА_2 право власності на акваріум з рибами, вартістю 8 000,00 грн., при цьому, не стягувати з ОСОБА_1 на його користь різницю між вартістю даних об`єктів спільної сумісної власності.

Також ОСОБА_2 у позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати у виді судового збору в сумі 3 707,59 грн., витрат на проведення експертизи в сумі 6 800,00 грн. та витрат на оплату правової допомоги в сумі 5 000,00 грн., а всього 15 507,59 грн.

23 червня 2020 року в підготовчому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур Р.В. подав клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків та заяву про зменшення позовних вимог, а представник ОСОБА_2 - адвокат Романова Н.І. подала клопотання про призначення у справі експертизи та долучення доказів.

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що зустрічний позов ОСОБА_2 не визнає, оскільки позовна заява не містить обґрунтувань доводів з посиланням на законодавство та докази, лише складається з його власних міркувань та довільного тлумачення правових норм. Заперечила ОСОБА_1 у відзиві щодо запропонованого ОСОБА_2 поділу майна. Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що, на її переконання, спірна земельна ділянка належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки рішення про надання у власність такої для ОСОБА_2 приймалось у період чинності ст. 61 Сімейного кодексу України, редакція якої вказувала на те, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Окрім того, на означеній земельній ділянці знаходяться господарські будівлі і споруди, які належать сторонам, а тому, у відповідності до приписів ст. ст. 120, 377 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до частки осіб у таких. А якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу таких між подружжям до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди.

Щодо вказаного ОСОБА_2 переліку побутової техніки та майна, то ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не надав доказів щодо існування та вартості такого.

З приводу зазначених у позовній заяві ОСОБА_2 грошових коштів, то такі привласнив останній не зважаючи, що вони набулись ними спільно.

Щодо позиції ОСОБА_7 з приводу поділу спільної собаки, то ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 не надав до суду доказів про вартість собаки та те, що така собака придбана за час шлюбу.

На підставі неведеного ОСОБА_1 просила у зустрічному позові ОСОБА_2 відмовити повністю.

19 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур Р.В. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, зміст якої судом наведений вище в обґрунтуванні первісних позовних вимог ОСОБА_1

08 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур Р.В. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, зміст якої судом наведений вище в обґрунтуванні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Будь-які інші заяви та клопотання по суті сторони до суду не подавали.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 травня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено, її заяву про зменшення позовних вимог прийнято. Прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 листопада 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено та прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 грудня 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено та прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 січня 2021 року клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Романової Н.І. задоволено та прийнято заяву про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Романової Н.І. про виклик свідка, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Романової Н.І. про визнання обов`язкової явки в судове засідання ОСОБА_1 .

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Романової Н.І. про призначення у справі технічної експертизи документів.

Будь-які інші процесуальні дії, окрім відкладення розгляду справи та призначення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку, судом не здійснювались.

Позивач та відповідач будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання в таке не з`явились. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подали. При цьому, ОСОБА_1 в судовому засіданні 19 березня 2021 року свої позовні вимоги підтримала повністю.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур Р.В. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 з уточненнями від 08 грудня 2020 року підтримав в повному обсязі, зустрічний позов визнав частково з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 . Водночас, останній погодився щодо запропонованого ОСОБА_2 поділу побутової техніки та інших рухомих речей та грошової компенсації для ОСОБА_1 за автомобіль та будівельні споруди, криницю та паркан. Додатково вказав, що, на його переконання, собака не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки відсутні у ОСОБА_2 докази того, що вона придбана спільно подружжям чи їм подарована, а також відсутні докази щодо її вартості. Щодо поділу акваріума з рибками, то представник не заперечував щодо вартості такого в сумі 8 000,00 грн., яку зазначив у зустрічному позові ОСОБА_2 та те, що такий буде виділено для останнього, на компенсацію половини вартості такого ОСОБА_1 не претендує.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Романова Н.І. в судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_2 з уточненнями від 10 грудня 2020 року підтримала в повному обсязі, первісний позов ОСОБА_1 визнала частково з підстав зазначених у зустрічному позові з уточненнями.

Суд, заслухавши представників сторін, свідків, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 10 жовтня 2010 року та на даний час шлюб між ними розірвано.

Також судом встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони набули у власність:

1) двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 618 043,00 грн., що підтверджується даними купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2015 року (арк.спр.17);

2) автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 95 000,00 грн., що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію (арк.спр.21);

3) причіп АМС 500 «Староконь» 2012 року випуску, вартістю 5 500,00 грн., що не оспорюється сторонами у справі;

4) будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці, паркану, які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 87 000,00 грн., що не оспорюється сторонами у справі;

5) акваріум з рибками, вартістю 8 000,00 грн., що не оспорюється сторонами у справі;

6) собака «лабрадор», вартістю 9 000,00 грн.;

7) побутову техніку, побутові предмети та інші речі, а саме: шафу -купе в малу кімнату, вартістю 1 500,00 грн.; гладильну дошку, вартістю 100,00 грн.; стіл, вартістю 300,00 грн., мультиварку, вартістю 900,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 200,00 грн.; кавоварку, вартістю 2 000,00 грн.; сокодавку, вартістю 1 500,00 грн.; пилосмок, вартістю 500,00 грн.; чайник, вартістю 100,00 грн.; телевізор, вартістю 200,00 грн.; холодильник «Весна», вартістю 200,00 грн.; комп`ютер, вартістю 1 000,00 грн.; принтер, вартістю 500,00 грн., двокамфорну електричну плитку, вартістю 100,00 грн.; газонокосу Кедр БГ-3900, вартістю 800,00 грн.; перфоратор Doverk ВРН800, вартістю 300,00 грн.; велосипед чоловічий, вартістю 2 000,00 грн.; кухонний гарнітур з витяжкою, вартістю 5 000,00 грн.; кухонний стіл та три стільці, вартістю 1 400,00 грн.; систему очищення/фільтрування води, вартістю 3 000,00 грн.; розкладний шкіряний диван, вартістю 10 000,00 грн.; нерозкладне шкіряне крісло з пуфиком, вартістю 3500,00 грн.; шафу-купе в велику кімнату, вартістю 3 500,00 грн.; шафу в коридор, вартістю 1 500,00 грн.; диван, вартістю, 2 000,00 грн.; стіл, вартістю 700,00 грн.; мультиварку, вартістю 100,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю, 2 960,00 грн.; кухонний комбайн, вартістю 1 800,00 грн.; пральну машину «Бош», вартістю 3 000,00 грн.; керамічну плиту, вартістю 2 000,00 грн.; духовку під плиту, вартістю 2 000,00 грн.; пилосмок, вартістю 2 000,00 грн.; праску, вартістю 300,00 грн.; чайник, вартістю 400,00 грн.; холодильник «SHARP», вартістю 5 000,00 грн.; телевізор «Lg47», вартістю 7 000,00 грн.; набір посуду, вартістю 3 000,00 грн.; ноутбук, вартістю 1 500,00 грн.; велосипед жіночий, вартістю 2 000,00 грн., всього на загальну суму 81 360,00 грн., що не оспорюється сторонами у справі.

Суд вважає, що вищезазначене майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Правилами статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частини друга статті 364 ЦК України).

Отже, стаття 60 СК України, стаття 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 слід поділити в рівних частках для кожного, визначивши кожному з подружжя по 1/2 частини квартири. При цьому, судом береться до уваги, що згідно висновку експерта №783/020 від 25 вересня 2020 року ринкова вартість даної квартири, станом на день проведення експертизи, становить 618 043 грн. Суд бере до уваги саме означену вартість спірної квартири, зазначеної експертом у висновку, оскільки така здійснена виходячи з планування квартири згідно технічного паспорту та правовстановлюючих документів, а не ринкову вартість квартири зазначену у висновку, визначену експертом виходячи з фактичного планування квартири після самочинного будівництва (реконструкції квартири), яка становить 644 317,00 грн.

Поряд з цим суд не погоджується з ОСОБА_2 та його представником, з приводу того, що спірну квартиру слід поділити зазначивши при цьому її фактичну площу після реконструкції - 51,1 кв.м., а не площу, яка зазначене в технічному паспорті квартири та реєстрі речових прав - 49, 4 кв.м, при цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав від 21 квітня 2020 року (арк.спр.15).

Відповідно до технічного паспорту спірної квартири, який містить технічну характеристику та план квартири, які містяться в матеріалах справи, станом на 01 червня 2020 року, така має площу 49,4 кв.м. Згідно фактичного плану квартири, який здійснено експертом, на момент виготовлення висновку, площа спірної квартири становить 51,5 кв.м. у зв`язку з самостійним переплануванням квартири, як наслідок загальна площа квартири збільшилась на 2.1 кв.м. (арк.спр.141-145).

Суд не вправі, в даному випадку, визнавати право власності на нерухоме майно, яке містить ознаки самочинного будівництва (реконструкції), таким чином узаконювати таке без наявної на те правової підстави.

В зв`язку з наведеним у суду відсутні правові підстави визнати право власності сторін на реконструйовану квартиру.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею право приватної власності на 1/2 та 1/4 частини спірної квартири, а за ОСОБА_2 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 49,4 м.кв., реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 12674421, вартістю 154 510,75 грн. з підстав зазначених у її позовній заяві, то така, на переконання суду, не підлягає до задоволення зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Водночас згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Проте ОСОБА_1 не надала належні та допустимі докази, які б підтверджували купівлю 1/2 чистини спірної квартири, що є предметом спору, за рахунок її коштів, які були їй подаровані матір`ю, тобто за особисті кошти. Із матеріалів справи вбачається, що спірне майно було придбане сторонами в період шлюбу, а тому, на переконання суду, є їх спільною сумісною власністю подружжя.

Щодо твердження ОСОБА_1 про отримання нею в подарунок від її матері - свідка ОСОБА_5 для купівлі квартири 5 000 доларів США відразу після укладення останньою договору міни своєї квартири, то суд такі відхиляє, зважаючи на наступне.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що вона для ОСОБА_1 дала в дарунок кошти в сумі 5 000 доларів США на купівлю квартири, які додатково отримала від нового власника її квартири після укладення договору міни від 22 грудня 2015 року.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що зі слів його матері ОСОБА_5 йому стало відомо, що остання для ОСОБА_1 дала в дарунок кошти в сумі 5 000 доларів США на купівлю квартири, особисто він момент передання таких коштів не бачив.

Однак суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , оскільки показання ОСОБА_5 спростовуються нотаріально посвідченим договором міни від 22 грудня 2015 року, де зазначено, що така відбулась без доплати (арк. спр. 19, 20), а свідок ОСОБА_8 взагалі не бачив момент передання таких коштів, про таке йому стало відомо зі слів матері- ОСОБА_5 . В зв`язку з чим, суд погоджується з аргументами представника ОСОБА_4 з даного приводу.

Більш того, у випадку отримання ОСОБА_1 від свідка ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 5 000 доларів США, то за своєю правовою сутністю цей правочин є договором дарування грошових коштів на вказану суму.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України цей правочин належало б вчиняти у письмовій формі, оскільки він укладений на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (тобто більше 340 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

У зв`язку з цим, в даному випадку, суд взагалі не приймає в якості доказів показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на підтвердження отримання ОСОБА_1 від її матері ОСОБА_5 коштів в сумі 5 000 доларів США для купівлі квартири, а будь-яких інших доказів на підтвердження вказаного правочину ОСОБА_1 не надано.

На підставі встановленого суд дійшов висновку про не доведення ОСОБА_1 обставин, передбачених диспозицією п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, а тому не погоджується з її твердженням про те, що 1/2 частини спірної квартири є її особистою приватною власністю та не підлягає поділу.

Тому суд вирішив, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 618 043, 00 грн, має бути поділена між сторонами в рівних частинах - по 1/2 кожному.

Щодо рухомого майна, а саме: причепу АМС 500 «Староконь» 2012 року випуску, вартістю 5 500,00 грн.; побутової техніки, побутових предметів та інших речей: шафи -купе в малу кімнату, вартістю 1 500,00 грн.; гладильної дошки, вартістю 100,00 грн.; стола, вартістю 300,00 грн., мультиварки, вартістю 900,00 грн.; мікрохвильової печі, вартістю 200,00 грн.; кавоварки, вартістю 2 000,00 грн.; сокодавки, вартістю 1 500,00 грн.; пилосмока, вартістю 500,00 грн.; чайника, вартістю 100,00 грн.; телевізора, вартістю 200,00 грн.; холодильника «Весна», вартістю 200,00 грн.; комп`ютера, вартістю 1 000,00 грн.; принтера, вартістю 500,00 грн., двокамфорної електричної плитки, вартістю 100,00 грн.; газонокоси Кедр БГ-3900, вартістю 800,00 грн.; перфоратора Doverk ВРН800, вартістю 300,00 грн.; велосипеда чоловічого, вартістю 2 000,00 грн.; кухонного гарнітура з витяжкою, вартістю 5 000,00 грн.; кухонного стола та трьох стільців, вартістю 1 400,00 грн.; системи очищення/фільтрування води, вартістю 3 000,00 грн.; розкладного шкіряного дивану, вартістю 10 000,00 грн.; нерозкладного шкіряного крісла з пуфиком, вартістю 3 500,00 грн.; шафи-купе в велику кімнату, вартістю 3 500,00 грн.; шафи в коридор, вартістю 1 500,00 грн.; дивана, вартістю, 2 000,00 грн.; стола, вартістю 700,00 грн.; мультиварки, вартістю 100,00 грн.; мікрохвильової печі, вартістю, 2 960,00 грн.; кухонного комбайну, вартістю 1 800,00 грн.; пральної машини «Бош», вартістю 3 000,00 грн.; керамічної плити, вартістю 2 000,00 грн.; духовки під плиту, вартістю 2 000,00 грн.; пилосмока, вартістю 2 000,00 грн.; праски, вартістю 300,00 грн.; чайника, вартістю 400,00 грн.; холодильника «SHARP», вартістю 5 000,00 грн.; телевізора «Lg47», вартістю 7 000,00 грн.; набора посуду, вартістю 3 000,00 грн.; ноутбука, вартістю 1 500,00 грн.; велосипеда жіночого, вартістю 2 000,00 грн., що знаходяться в спірній квартирі та будівлях на спірній земельній ділянці, то на думку суду, доцільно дане майно виділити порівну для сторін, оскільки ОСОБА_2 просив у своєму зустрічному позові про такий розподіл цього майна, а представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур Р.В. не заперечував, щодо такого поділу.

При цьому суд зважає, що сторони домовились про визначення вартості всіх речей, тому суд, виходячи з вартості, яку встановили сторони визначає наступний поділ таких: виділити у власність ОСОБА_1 : шафу-купе в велику кімнату, вартістю 3 500,00 грн.; шафу в коридор, вартістю 1 500,00 грн.; диван, вартістю, 2 000,00 грн.; стіл, вартістю 700,00 грн.; мультиварку, вартістю 100,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю, 2 960,00 грн.; кухонний комбайн, вартістю 1 800,00 грн.; пральну машину «Бош», вартістю 3 000,00 грн.; керамічну плиту, вартістю 2 000,00 грн.; духовку під плиту, вартістю 2 000,00 грн.; пилосмок, вартістю 2 000,00 грн.; праску, вартістю 300,00 грн.; чайник, вартістю 400,00 грн.; холодильник «SHARP», вартістю 5 000,00 грн.; телевізор «Lg47», вартістю 7 000,00 грн.; набір посуду, вартістю 3 000,00 грн.; ноутбук, вартістю 1 500,00 грн.; велосипед жіночий, вартістю 2 000,00 грн., всього на загальну суму 40 760,00 грн. та виділити у власність ОСОБА_2 : причіп АМС 500 «Староконь» 2012 року випуску, вартістю 5 500,00 грн.; шафу -купе в малу кімнату, вартістю 1 500,00 грн.; гладильну дошку, вартістю 100,00 грн.; стіл, вартістю 300,00 грн., мультиварку, вартістю 900,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 200, 00 грн.; кавоварку, вартістю 2 000,00 грн.; сокодавку, вартістю 1 500,00 грн.; пилосмок, вартістю 500,00 грн.; чайник, вартістю 100,00 грн.; телевізор, вартістю 200,00 грн.; холодильник «Весна», вартістю 200,00 грн.; комп`ютер, вартістю 1 000,00 грн.; принтер, вартістю 500,00 грн., двокамфорну електричну плитку, вартістю 100,00 грн.; газонокосу Кедр БГ-3900, вартістю 800,00 грн.; перфоратор Doverk ВРН800, вартістю 300,00 грн.; велосипед чоловічий, вартістю 2 000,00 грн.; кухонний гарнітур з витяжкою, вартістю 5 000,00 грн.; кухонний стіл та три стільці, вартістю 1 400,00 грн.; систему очищення/фільтрування води, вартістю 3 000,00 грн.; розкладний шкіряний диван, вартістю 10 000,00 грн.; нерозкладне шкіряне крісло з пуфиком, вартістю 3500,00 грн., а всього на загальну суму 40 600,00 грн.

Окрім того, суд вважає за доцільне виділити для ОСОБА_2 акваріум з рибками, вартістю 8 000,00 грн., оскільки останній просив його йому виділити, представник ОСОБА_1 - адвокат Мазур Р.В. не заперечував щодо такого виділення, більше того, останній вказав, що ОСОБА_1 не претендує на компенсацію від ОСОБА_2 за таке майно.

Вирішуючи спір між сторонами щодо земельної ділянки, то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 61 Сімейного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, приватизовані одним із подружжя земельні ділянки не належать до об`єктів права спільної сумісної власності.

Відповідно до Закону «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61 Сімейного кодексу України доповнено частиною 5 такого змісту: «об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації».

Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 Сімейного кодексу України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Із урахуванням вказаних змін до Сімейного кодексу України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому, тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя, а до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 отримав такий 23 жовтня 2012 року (арк. спр. 22), в подальшому зареєструвавши таке право.

Отже, на думку суду, набута ОСОБА_2 під час шлюбу в порядку приватизації земельна ділянка після 12 червня 2012 року, є його особистою приватною власністю та не підлягає поділу між подружжям. В зв`язку з чим, суд відхиляє твердження ОСОБА_1 з даного приводу.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що на спірній земельній ділянці знаходяться господарські будівлі і споруди, які належать сторонам, а тому у відповідності до приписів ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до частки осіб у таких. А якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу таких між подружжям до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди, то суд зауважує на наступному.

Приписами статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Отже, лише у разі поділу житлового будинку, будівлі чи споруди між колишнім подружжям, співвласник такого має право отримати у власність відповідну частину земельної ділянки на якій вони розташований цей будинок. В даному випадку між сторонами такий поділ не здійснюється.

В зв`язку з чим суд відхиляє твердження ОСОБА_1 з даного приводу.

Щодо поділу спірного автомобіля марки «WOLKSVAGEN PASSAT», вартістю 95 000 грн., то суд вважає, що оскільки поділ автомобіля є неможливим, а визначення ідеальних часток в цьому майні не вирішить спору, то врахувавши те, що ОСОБА_2 просить такий виділити йому у приватну власність, сплативши для ОСОБА_1 компенсацію за половину вартості такого, а остання не заперечує щодо такого варіанту поділу та грошової компенсації, для неї, то суд, вважає доцільним спірний автомобіль визнати приватною власність ОСОБА_2 та стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 47 500,00 грн. замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на такий автомобіль, що повністю відповідатиме вимогам ст. 71 СК України.

Щодо поділу будівельних матеріалів використаних на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, вартістю 87 000,00 грн, то суд також враховує те, що ОСОБА_2 просить такі виділити йому у приватну власність, сплативши для ОСОБА_1 грошову компенсацію за половину вартості таких, а остання не заперечує щодо такого варіанту поділу, то суд, вважає за доцільне будівельні матеріали виділити ОСОБА_2 та стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 43 500,00 грн. замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на такі, що також повністю відповідатиме вимогам ст. 71 СК України.

Вирішуючи спір щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя собаки породи «лабрадор» та поділ такої, суд виходить з наступного.

ОСОБА_2 вказує, що означена собака набута в період шлюбу з ОСОБА_1 , а тому є їх спільною сумісною власністю.

ОСОБА_1 та її представник заперечують щодо визнання собаки спільною сумісною власністю подружжя, оскільки, як стверджує ОСОБА_1 , собака подарована їй родичами ОСОБА_2 . Однак, на думку суду, ОСОБА_1 не надала жодного належного та допустимого доказу того, що собака їй була подарована. Водночас, ОСОБА_1 не заперечувала в судовому засіданні, що дана собака з 2015 року, тобто в період шлюбу з ОСОБА_2 , до звернення її з позовом до суду проживала в їх родині., а на даний період собака знаходиться за місцем її проживання.

Як зазначалось вище конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала лише те, що рукописний текст в договорі купівлі-продажу собаки та акті прийняття тварини були вписані покупцем тварини при придбанні такої. На думку суду, покази свідка ОСОБА_9 не містять взагалі інформації щодо предмета доказування, не підтверджують заявлені сторонами вимоги та заперечення, при цьому сторони не обґрунтовували належність показів даного свідка, як доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень.

З огляду на зазначене, суд вважає, що означена собака входить в обсяг спільного нажитого майна подружжя та підлягає поділу.

При вирішенні того, кому з подружжя виділити у власність собаку, суд зважає на те, що ОСОБА_2 не претендує на собаку, а ОСОБА_1 фактично утримує її та має прихильність до неї, то собаку породи «лабрадор» слід виділити для ОСОБА_1 .

Визначаючи вартість такої собаки суд бере до уваги вартість собаки зазначену у договорі - купівлі тварини від 04 липня 2015 року - 9 000,00 грн. та пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні, зокрема, що вартість такої собаки на момент її дарування становила 9 000,00 грн. Суд зважає на те, що вказаний договір не містить дані про покупця ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , однак зазначення іншого покупця в договорі, пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 , яка вказала, що разом з собакою було переданого два примірники договору про купівлю - продаж тварини вже з заповненими окремими графами в договорі.

Відхиляються судом твердження ОСОБА_2 в зустрічному позові та представника ОСОБА_4 в судовому засіданні, проте, що вартість собаки породи «лабрадор», яка утримується ОСОБА_1 становить 28 000,00 грн., оскільки такі не підтверджені будь - якими належними та допустимими доказами, а ґрунтуються лише на їх припущеннях, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору між сторонами суд не вважає за доцільне відійти від принципу рівності часток майна подружжя при його поділі, про що просила ОСОБА_1 у позовній заяві, шляхом збільшення її частки в праві на майно, врахувавши ту обставину, що на її утриманні залишилась неповнолітня дочка сторін, а розмір аліментів, який вона одержує на дитину, недостатній для забезпечення її фізичного, духовного розвитку. Прийшовши до такого висновку суд враховує те, що згідно даних наявних в матеріалах справи довідок з місця роботи ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на їх дитину стягуються аліменти в розмірі достатньому для утримання останньої (арк. спр. 84, 85, 194). При цьому суд зауважує, що такі суд вважає достатніми, оскільки їх щомісячний розмір значно перевищує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку визначений чинним законодавством на момент розгляду справи.

Окрім того, згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представники сторін зробили в судовому засіданні заяви про те, що ними будуть подані додатково докази про розмір витрат, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесли у зв`язку з розглядом справи.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Зважаючи на зазначене, суд вважає за доцільне призначити таке засідання для вирішення питань про судові витрати у даній справі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 618 043, 00 грн.;

- автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 95 000,00 грн.;

- причіп АМС 500 «Староконь» 2012 року випуску, вартістю 5 500, 00 грн.;

- будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркана, вартістю 87 000, 00 грн., які розташовані на земельній ділянці площею 0,8000 га, кадастровий номер :02:001:0031, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- побутову техніку, побутові предмети та інші речі, а саме: шафу -купе в малу кімнату, вартістю 1 500,00 грн.; гладильну дошку, вартістю 100,00 грн.; стіл, вартістю 300,00 грн., мультиварку, вартістю 900,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 200,00 грн.; кавоварку, вартістю 2 000,00 грн.; сокодавку, вартістю 1 500,00 грн.; пилосмок, вартістю 500, 00 грн.; чайник, вартістю 100,00 грн.; телевізор, вартістю 200,00 грн.; холодильник «Весна», вартістю 200,00 грн.; комп`ютер, вартістю 1 000,00 грн.; принтер, вартістю 500,00 грн., двокамфорну електричну плитку, вартістю 100,00 грн.; газонокосу Кедр БГ-3900, вартістю 800,00 грн.; перфоратор Doverk ВРН800, вартістю 300,00 грн.; велосипед чоловічий, вартістю 2 000,00 грн.; кухонний гарнітур з витяжкою, вартістю 5 000,00 грн.; кухонний стіл та три стільці, вартістю 1 400,00 грн.; систему очищення/фільтрування води, вартістю 3 000,00 грн.; розкладний шкіряний диван, вартістю 10 000,00 грн.; нерозкладне шкіряне крісло з пуфиком, вартістю 3 500,00 грн.; шафу-купе в велику кімнату, вартістю 3 500,00 грн.; шафу в коридор, вартістю 1 500,00 грн.; диван, вартістю, 2 000,00 грн.; стіл, вартістю 700,00 грн.; мультиварку, вартістю 100,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю, 2 960,00 грн.; кухонний комбайн, вартістю 1 800,00 грн.; пральну машину «Бош», вартістю 3 000,00 грн.; керамічну плиту, ввартістю 2 000,00 грн.; духовку під плиту, вартістю 2 000,00 грн.; пилосмок, вартістю 2 000,00 грн.; праску, вартістю 300,00 грн.; чайник, вартістю 400,00 грн.; холодильник «SHARP», вартістю 5 000,00 грн.; телевізор «Lg47», вартістю 7 000,00 грн.; набір посуду, вартістю 3 000,00 грн.; ноутбук, вартістю 1 500, 00 грн.; велосипед жіночий, вартістю 2 000,00 грн., всього на загальну суму 81 360,00 грн;

- собаку породи «лабрадор», вартістю 9 000,00 грн.

- акваріум з рибками, вартістю 8 000,00 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 309 021,50 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 : шафу-купе в велику кімнату, вартістю 3 500,00 грн.; шафу в коридор, вартістю 1 500,00 грн.; диван, вартістю, 2 000,00 грн.; стіл, вартістю 700,00 грн.; мультиварку, вартістю 100,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю, 2 960,00 грн.; кухонний комбайн, вартістю 1 800,00 грн.; пральну машину «Бош», вартістю 3 000,00 грн.; керамічну плиту, вартістю 2 000,00 грн.; духовку під плиту, вартістю 2 000,00 грн.; пилосмок, вартістю 2 000,00 грн.; праску, вартістю 300,00 грн.; чайник, вартістю 400,00 грн.; холодильник «SHARP», вартістю 5 000,00 грн.; телевізор «Lg47», вартістю 7 000,00 грн.; набір посуду, вартістю 3 000,00 грн.; ноутбук, вартістю 1 500,00 грн.; велосипед жіночий, вартістю 2 000,00 грн., собаку породи «лабрадор», вартістю 9 000,00 грн., всього на загальну суму 49 760,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 91 000,00 грн. замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, вартістю 95 000,00 грн. та будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, вартістю 87 000,00 грн.

Всього майна, з врахуванням грошової компенсації, на загальну суму 449 781,00 грн. 50 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя -задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

- 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 309 021 гривень 50 копійок;

- на автомобіль марки «WOLKSVAGEN PASSAT», 1999 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 95 000,00 грн;

- будівельні матеріали використані на будівництво господарських будівель, криниці та паркану, вартістю 87 000,00 грн;

- причіп АМС 500 «Староконь» 2012 року випуску, вартістю 5 500 гривень.

Виділити у власність ОСОБА_2 : шафу -купе в малу кімнату, вартістю 1 500,00 грн.; гладильну дошку, вартістю 100,00 грн.; стіл, вартістю 300,00 грн., мультиварку, вартістю 900,00 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 200,00 грн.; кавоварку, вартістю 2 000,00 грн.; сокодавку, вартістю 1 500,00 грн.; пилосмок, вартістю 500,00 грн.; чайник, вартістю 100,00 грн.; телевізор, вартістю 200,00 грн.; холодильник «Весна», вартістю 200,00 грн.; комп`ютер, вартістю 1 000,00 грн.; принтер, вартістю 500,00 грн., двокамфорну електричну плитку, вартістю 100,00 грн.; газонокосу Кедр БГ-3900, вартістю 800,00 грн.; перфоратор Doverk ВРН800, вартістю 300,00 грн.; велосипед чоловічий, вартістю 2 000,00 грн.; кухонний гарнітур з витяжкою, вартістю 5 000,00 грн.; кухонний стіл та три стільці, вартістю 1 400,00 грн.; систему очищення/фільтрування води, вартістю 3 000,00 грн.; розкладний шкіряний диван, вартістю 10 000,00 грн.; нерозкладне шкіряне крісло з пуфиком, вартістю 3 500,00 грн., акваріум з рибками, вартістю 8 000,00 грн., всього на загальну суму 43 100,00 грн.

Всього майна, з врахуванням стягнутої грошової компенсації, на загальну суму 448 621 грн. 50 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати у даній справі на 10 год. 00 хв. 31 травня 2021 року в залі судових засідань (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, просп. Незалежності, 12).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 21 травня 2021 року.

Суддя О.М. Гавриленко