Справа № 646/6736/19
№ провадження 2/646/285/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - І.М. Шелест,

за участю секретаря - А.О. Коммунарової

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу № 646/6736/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів, боргів за договором позики, і розписками,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2019 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30.05.2017 між позивачем та відповідачем укладений нотаріальний договір позики, за яким ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 у власність грошову суму у розмірі 1 317 000, 00 грн, що за офіційним курсом Національного Банку України на 30.05.2017 складало 50 000 доларів США. Окрім договору позики, факт одержання грошей відповідачем ОСОБА_2 в порядку частини 2 статті 1047 ЦК України підтверджується підписаною ним розпискою, в момент передачі суми позики. Крім того, 10.10.2016 між позивачем та відповідачем укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 у власність грошову суму у розмірі 2 634 000, 00 грн, що за офіційним курсом Національного Банку України на 10.10.2016 складало 100 000 доларів США. Факт одержання грошей відповідачем ОСОБА_2 підтверджується підписаною ним розпискою, в момент передачі суми позики. Відповідач у порушення умов вищезазначеного договору, не виконав зобовязання повернути позивачу ОСОБА_1 суму позики у строк 2 роки, тобто до 10.10.2018 грошові кошти не повернув. Відповідач ОСОБА_2 до часу подання позову сукупно (відразу за двома договорами позики) частковими платами відшкодував борг на суму 52 000 доларів США, і, на цей час має перед позивачем заборгованість у сумі 98 000 доларів США. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 98 000, 00 доларів США та покласти на відповідача судові витрати. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

02.12.2019 ухвалою судді було відкрито загальне позовне провадження у справі.

07.09.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача через канцелярію суду надав заяву, в якій позов підтримав, просив стягнути суму боргу 41 500, 00 доларів США, саме в іноземній валюті, в якій відповідач отримала позику, а також просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 про слухання справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надійшла заява, в якій відповідач просив суд розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами,

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 10.10.2016 між позивачем та відповідачем укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 у власність грошову суму у розмірі 2 634 000, 00 грн, що за офіційним курсом Національного Банку України на 10.10.2016 складало 100 000 доларів США. Зобов`язався повернути 10.10.2018 (а.с. 13).

Крім того, 30.05.2017 між позивачем та відповідачем укладений нотаріальний договір позики, за яким ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_1 у власність грошову суму у розмірі 1 317 000, 00 грн, що за офіційним курсом Національного Банку України на 30.05.2017 складало 50 000 доларів США, договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Серветник А.Г., зареєстровано в реєстрі № 931 (а.с. 10-11).

Також, факт одержання грошей відповідачем ОСОБА_2 підтверджується підписаною ним розпискою від 30.05.2017, в момент передачі суми позики. Зобов`язався повернути до 01.06.2018 року (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю, розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми.

Діюче законодавство України не містить у собі обов`язкових умов, щодо змісту розписки, обов`язкових її реквізитів.

Відповідно до копії паспорта відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії № НОМЕР_1 ) - а.с. 8-9.

Позивачем по справі є ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України на його ім`я (а.с. 15-19).

В свою чергу відповідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12).

18 травня 2021 року представником позивача було долучено до матеріалів справи оригінали розписок від 10.10.2016, 30.05.2017 року та нотаріальний договір позики від 13.05.2017 посвідчений приватним нотаріусом Серветник А.Г.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем по справі було надано оригінали розписок від 10.10.2016 та від 30.05.2017 року, а також нотаріальний договір позики від 13.05.2017 посвідчений приватним нотаріусом Серветник А.Г, які знаходилась у нього, то дійсно між позивачем - ОСОБА_1 та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У строк, встановлений у розписці, відповідач грошові кошти повернув частково у сумі 52 000 доларів США.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на його користь грошових коштів у розмірі 98 000, 00 доларів США за розписками від 30.05.2017 та 10.10.2016 року.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 9 605, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 23, 76-81, 82, 133, 141, 247, 265, ЦПК України, ст. ст. 10, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 631, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідн. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідн. НОМЕР_3 суму боргу в розмірі 98 000,00 (дев`яносто вісім тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідн. НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідн. НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 9 605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень 00 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони: Стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідн. НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Боржник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідн. НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 24.05.2021.

Суддя І.М. Шелест