КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2469/2021 Доповідач: Шебуєва В.А
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначили, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 . 25.10.2017 о 09.25, відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Hyndai Accent», д.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Ф.Ернста, 2 в місті Києві, порушив вимоги п.п.2.3.б), 10.1, 10.4 ПДР та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.01.2018 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до Звіту про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №683/10-17 від 06.11.2017 вартість матеріального збитку транспортного засобу «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 становить 248 871,36 грн. Страхова компанія ПрАТ СК «ЮНІВЕС», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Залишок невідшкодованого збитку становить 148871,36 грн. Крім того, позивачі зазначили, що окрім фізичної та матеріальної шкоди, внаслідок дій відповідача вони зазнали немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачі просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріального збитку у розмірі 148871,36 грн., на користь ОСОБА_2 - відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав неналежним доказом звіт про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №683/10-17 від 06.11.2017, складений ФОП ОСОБА_4 . Вказаний звіт відповідає нормам Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідачем не надано доказів на його спростування. Відповідно до Звіту від 06.11.2017 вартість матеріального збитку транспортного засобу «Nissan JUKE» становить 248 871,36 грн. При цьому оцінювачем було враховано, що автомобіль «Nissan JUKE» раніше вже був у ДТП та мав сліди ремонту двох кузовних запчастин. ПрАТ СК «ЮНІВЕС» виплатила їй страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000,00 грн. Оскільки вина відповідача встановлена постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.01.2018, на нього має бути покладений обов`язок відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 148871,36 грн.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги. В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав наявність підстав для покладення на нього відповідальності за завдану шкоду, проте, зазначив, що він не погоджується із визначеним позивачами розміром шкоди. Визнав позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди в межах 40000 грн.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у її відсутності.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , є власником автомобіля «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 .

25.10.2017 об 09.25, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Hyndai Accent», д.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Ф.Ернста 2 в місті Києві, порушив вимоги п.п.2.3.б), 10.1, 10.4 ПДР, оскільки не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись в крайній правій смузі руху, маючи намір повернути ліворуч, не зайняв крайнє ліве положення, при зміні напрямку руху, не переконався що це буде безпечним, не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , який після зіткнення перевернувся і в некерованому стані здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Ореl» д.з. НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП всі три автомобіля отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля марки «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.01.2018 ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 44 т. 1).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу марки «Hyndai Accent», д.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ СК «ЮНІВЕС», відповідно до поліса № АК/1928149.

На підставі заяви ОСОБА_1 ПрАТ СК «ЮНІВЕС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до Звіту про оцінку матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 683/10-17 від 06.11.2017, складеного ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , становить 248 871,36 грн. (а.с. 14-37 т. 1).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 22 ЦК України визначено, що соба, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.01.2018 визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 . ПрАТ СК «ЮНІВЕС», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , виплатила страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в сумі 100 000 грн.

З урахуванням положень ст. ст. 1166, 1188, 1192 та 1194 ЦК України на ОСОБА_3 має бути покладений обов`язок виплати різниці між фактичним розміром шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля, та страховим відшкодуванням.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели розміру майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля. Автомобіль «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 . Транспортний засіб раніше вже був у ДТП, а оцінювачем при складанні Звіту №683/10-17 від 06.11.2017 вказаних обставин не враховано. За висновком суду Звіт оцінювача є неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України. Суд також зазначив, що в ході розгляду справи за клопотанням представника відповідача судом біла призначена автотоварознавча експертиза, яка не була проведена у зв`язку через ненадання ОСОБА_1 експерту транспортного засобу та додаткових матеріалів.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи ОСОБА_1 не заперечувала той факт, що автомобіль раніше перебував у ДТП, але зазначала, що станом на 25.10.2017 він був відремонтований та перебував у належному стані. ОСОБА_1 надала до суду документи на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту автомобіля після попередніх ДТП (а.с. 239-250 т. 1, 1-10 т. 2).

Зі змісту наданого позивачами Звіту №683/10-17 від 06.11.2017 вбачається, що при визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , оцінювачем ФОП ОСОБА_4 було враховано, що автомобіль раніше перебував у інших ДТП та мав сліди кузовного ремонту, у зв`язку з чим застосовано відсоток додаткового зменшення вартості КТЗ - 4,0 та коефіцієнт фізичного зносу - 0,35 (а.с. 14-37 т. 1).

За клопотанням представника ОСОБА_3 суд першої інстанції призначив автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС. За клопотанням представника ОСОБА_3 на вирішення експерта поставлені питання визначення обсягу і характеру ремонтно-відновлювальних робіт, замінних деталей з урахуванням фізичного зносу. Проте предметом даного спору є відшкодування реального заподіяного збитку, відтак питання призначеної судом автотехнічної експертизи не стосуються предмету доказування.

Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що Звіт №683/10-17 від 06.11.2017 є неналежним та недопустимим доказом та відмовив у задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що згідно наказу Фонду державного майна від 03 серпня 2015 року дію кваліфікаційного свідоцтва оцінювача ОСОБА_4 , який склав Звіт №683/10-17 від 06.11.2017 було зупинено, а у 2018 році сертифікат суб`єкта оціночної діяльності анульований.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Фонду державного майна від 03 серпня 2015 року зупинено дію кваліфікаційного свідоцтва оцінювача ОСОБА_4 від 03 вересня 2013 року №10585 (а.с .111 т. 2). Проте в матеріалах справи відсутні дані, коли вказане свідоцтво було відновлено. Звіт №683/10-17 від 06.11.2017 був складений оцінювачем ОСОБА_4 , на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №957/16 від 28 листопада 2016 року (а.с 13 т .1). Відповідно до роздруківки копії наказу Фонду державного майна України №1462 сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №957/16 від 28 листопада 2016 року був анульований лише 19 листопада 2018 року, тобто після складання оцінювачем ОСОБА_4 звіту №683/10-17 від 06.11.2017 (а.с. 114 т.2).

Оскільки ОСОБА_1 належними та допустимими доказами доведено законність та обґрунтованість вимог до ОСОБА_3 про відшкодування завданої внаслідок пошкодження у ДТП шкоди, з відповідача на її користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням у сумі 148871,36 грн.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні таких вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_2 не надано суду доказів заподіяння моральної шкоди.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 керувала автомобілем «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП. Від удару з автомобілем марки «Hyndai Accent», д.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки «Nissan JUKE» д.з. НОМЕР_1 , який перевернувся.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.01.2018 установлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2 зазначала, що вона перенесла фізичну біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості та страху. Після ДТП вона тривалий час перебувала у стані тривоги, емоційної напруги.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про недоведеність завдання позивачці ОСОБА_2 моральної шкоди і погоджується із визначеним позивачкою розміром відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 794,88 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 176,20 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, 352,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову в забезпеченні позову, 352,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про призначення експертизи, 2299,71 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення суду, а всього 3975,59 грн. судового збору, на користь ОСОБА_2 - 794,88 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 176,20 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, а всього 971,08 грн. судового збору.

Колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування позивачам витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн., оскільки вони не надали суду першої інстанції детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також документів на підтвердження оплати послуг.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року та ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження транспортного засобу «Nissan JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 148 871,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 794,88 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 176,20 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, 352,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову в забезпеченні позову, 352,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про призначення експертизи, 2299,71 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення суду, а всього 3975,59 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 794,88 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 176,20 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, а всього 971,08 грн. судового збору.

Дані про учасників справи.

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 травня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.