Справа № 446/1023/20 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/2988/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 06.06.2008 у розмірі 36650,95 грн та судові витрати у сумі 2102,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.06.2008 відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5 000 грн. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 28.04.2020 виникла заборгованість у сумі 36650,95 грн.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 вересня 2020 року позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в розмірі 19 984,36 грн (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні тридцять шість копійок), в задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 1145,59 грн (одну тисячу сто сорок п`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Зазначає, що крім анкети-заяви, відповідачем також було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Просить рішення в частині відмови в стягненні заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи убачається, що 06.06.2008 між позивачем і відповідачем укладений договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підписавши анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку». У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 5 000 грн.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанку» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з представленого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.04.2020 становить 36650,95 грн, що складається з 19984,36 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту,7183,32 заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, 7261,80 грн, пені 7261,80 грн, 500 штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова)1721,47 грн.

Згідно зі ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» зазначало, що 06.06.2008 між позивачем і відповідачем укладений договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підписавши анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку». У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 5 000 грн.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем 06.06.2008, копію довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду.

З матеріалів справи встановлено, що заява-анкета від 06.06.2008, підписана сторонами, не містить умови щодо розміру процентної ставки в межах та поза межами пільгового періоду, а також за такою сторонами не обумовлено розмір та порядок нарахування пені та штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором.

Також у довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 30 днів пільгового період, сторонами не обумовлено розмір та порядок нарахування пені та штрафів за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 20).

Тому в цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інтанції про відмову в стягненні з відповідача у користь позивача пені та штрафів, так як сторонами не було погоджено істотні умови щодо їх нарахування.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення процентів відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 7 183,32 грн необґрунтовані. Згідно розрахунку наданого позивачем нарахована заборгованість щодо процентів, обраховується за процентною ставкою 86,4%, яка передбачена Умовами і Правилами надання банківських послуг, які відповідачем не підписано.

Проте колегія суддів, вважає, що за своєю юридичною природою передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, проценти річних фактично є елементом суми боргу, починаючи з моменту виникнення прострочення сплати такого, тому позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягають проценти річних з розрахунку їх розміру, законодавчо встановленого у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме - 3% річних від простроченої суми, що складає 599,53 грн.

Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості стягнення процентів відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення ОСОБА_1 на користь банку процентів відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 599,53 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Бузького районного суду Львівської області від 23 вересня 2020 року в частині відмови стягнення процентів відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України скасувати.

Ухвалити нову постанову про часткове задоволення позову в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за процентами відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України 599,53 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 12.01.2021

Головуючий

Судді