Справа № 953/9417/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Колесник С.А.., за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2021 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, відповідно до якої просить: заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 задовольнити; накласти забезпечення у вигляді заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк» вчиняти будь-які реєстраційні дії, дії з купівлі-продажу, передачі в оренду, переобладнання або зміни статусу, фактичного зайняття та використання, вселення/виселення осіб або інші дії, що можуть вплинути на правове та фактичне становище квартири за АДРЕСА_2 .

При цьому, заявник посилається на те, що він звертається до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви у зв`язку із порушенням його прав з боку Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Відповідач 1) під час проведення перереєстрації іпотечного майна, а саме - квартири АДРЕСА_2 . Оскільки реєстраційні дії щодо відповідного майна було проведено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куксіном Станіславом Юрійовичем (далі - Відповідач 2), позивач вважає за необхідне залучення останнього як співвідповідача, оскільки метою позивача під час безпосереднього розгляду справи про порушення його прав є саме визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним та скасування державної реєстрації права власності за відповідачем 1. В той же час, позивач не виключає можливості подальшої зміни статусу інших сторін даної справи, оскільки на теперішній час у нього відсутні повні відомості про обставини порушення його прав.

На даний момент позивачем розпочато підготовку до звернення до суду з вимогою про захист своїх прав - зокрема, направлено відповідні запити про надання інформації, розпочато підготовку до незалежної оцінки вартості майна, укладеного договір про надання правової допомоги з професійним адвокатом, тощо.

Однак, для подання позовної заяви необхідний певний час, зокрема - для отримання відповідей на запити та підготовки правової позиції.

Оскільки позивач має намір оскаржити не тільки порушення положень законодавства про порядок накладення виконавчого напису нотаріуса, але й безпосередньо визнати неможливим вчинення будь-яких дій щодо звернення вимог по відношенню до його нерухомого майна з боку відповідача 1, таке майно наразі потребує додаткового захисту.

Враховуючи, що позивач до моменту вчинення відповідних протиправних дій добросовісно та на законних підставах володів квартирою за АДРЕСА_2 , і вважає незаконним перехід права власності на зазначене майно до відповідача 1, подальші дії з продажу, передачі в оренду, іншої зміни статусу майна, його переобладнання та фактичне виселення позивача та його родини не тільки ставлять останнього у значно менш сприятливе становище, але й можуть унеможливите швидке та повне виконання подальшого рішення суду.

Таким чином, позивач вважає доречним вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме - накладення заборони на вчинення з боку відповідача 1 дій, спрямованих на перереєстрацію майна, його продаж або проведення будь-яких робіт зі зміни стану квартири за АДРЕСА_2 , що існує на даний час.

Вказує, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підставою для перереєстрації права власності на квартиру за АДРЕСА_2 став іпотечний договір № 805/13/26/5-1942, посвідчений 05.10.2005 року Рєзнік А.О., приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим № 2422. Даний Іпотечний договір було укладено між ПАТ КБ «Укрсоцбанк», що на даний момент припинив своє існування, та позивачем на забезпечення вимог першого за кредитним договором № 805/16/21-1/5-669 від 05.10.2005. Згодом, право вимоги за даним договором було передано до відповідача 1 за невідомих позивачу підстав, які він має намір з`ясувати найближчим часом.

Водночас, заборгованість за Кредитним договором на момент вчинення нотаріальних дій з боку відповідача 2 не тільки не була безспірною, але й була визнана такою, що не підлягає стягненню за рішенням суду.

Відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/13821/15-ц від 27.07.2017, за позовом ПАТ КБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 805/16/21-1/5-669 від 05.10.2005, у задоволенні позовних вимог було відмовлено у зв`язку зі спливом строку позовної давності за Кредитним договором. ПАТ КБ «Украсоцбанк» не звертався за поновленням строків позовної давності та не оскаржував зазначене рішення суду, тому останнє вступило в законну силу.

Таким чином, факт неможливості звернення стягнення за вказаним Кредитним договором є безспірним та не потребує додаткового доказування.

Позивач жодного повідомлення у будь-якій формі не отримував та про наміри відповідача 1 звернути стягнення на предмет Іпотечного договору, так само як і про дії відповідача 2 не мав жодної інформації.

У зв`язку з цим заявник вважає, що, на даний момент існує реальна загроза унеможливлення виконання рішення суду, оскільки відповідач 1 вважається власником квартири за АДРЕСА_2 , і тому може вчинити з нею подальші дії з продажу, передання в оренду або переобладнання, а також вимагати виселення позивача разом із родиною, тому спосіб забезпечення позову, як заборона вчинення певних дій по відношенню до нерухомого майна, є найбільш адекватним та належним способом збереження рівного становища сторін даної справи.

На підставі викладеного заявник звернувся до суду з даною заявою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2021 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Згідно з частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5,6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №320/3560/18 (провадження № 61-5051св19).

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник зазначає про наміри оскаржити порушення положень законодавства про порядок накладення виконавчого напису нотаріуса, але й безпосередньо визнати неможливим вчинення будь-яких дій щодо звернення вимог по відношенню до його нерухомого майна з боку відповідача 1.

При цьому, заявником не зазначено про предмет та підстави позову, який він має намір подати до суду, що унеможливлює вирішення питання щодо співмірності заявлених вимог про забезпечення позову до самих вимог майбутньої позовної заяви

Заявником не надано жодних доказів щодо наявності реальної можливості загрози дій, на які посилається заявник, а отже і реальності потреби у судовому забезпеченні позову.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов`язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_1 суду не було надано будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували факт реальності намірів АТ «Альфа-Банк» здійснити будь-які дії стосовно квартири АДРЕСА_2 .

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Виходячи з викладеного, наразі суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 81, 149-153, 157, 258, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Суддя Колесник С.А.