№ провадження 2/646/1691/2021
Справа № 646/3370/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення позовної заяви без руху)

25.05.2021 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Демченко С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

24 травня 2021 року адвокат Воробйов О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності від 14 травня 2021 року, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований ЗАГС м.Стамбул, Республіка Туреччина, свідоцтво про укладення шлюбу №473 від 20 серпня 2020 року, засвідчений апостилем 20 серпня 2020 року, а також просить в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачем право власності на Ѕ частку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на Ѕ частинку квартири АДРЕСА_2 .

Зазначена заява за формою та змістом не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно положень ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 3 ст.177 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, які за своїм змістом відповідають вимогам немайнового та майнового характеру.

Відповідно до абз. 1 ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Законом України «Про судовий збір» передбачена ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу, а саме: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2021 року становить 2270 гривні.

З квитанції №0.0..1 від 17 травня 2021 року вбачається, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень, що відповідає встановленій Законом ставці судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Позивачем в позовній заяві зазначена ціна позову у розмірі 964 480 грн., при цьому зі змісту квитанції №0.0..1 від 17 травня 2021 року вбачається, що за подання позовної заяви майнового характеру, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6810 гривень, тобто з урахуванням ставки судового збору, передбаченої Законом України «Про судовий збір», судовий збір сплачено не в повному обсязі.

Отже, позивачу необхідно доплатити судовий збір на розрахунковий рахунок: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0020661, код класифікації доходів бюджету: 22030101 у розмірі 2834 грн. 80 коп.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Зі змісту позовної заяви слідує, що шлюб між позивачем та відповідачем був зареєстрований в ЗАГС м. Стамбул, Республіка Туреччина.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

За змістом ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Отже, позивач звертаючись до суду з заявою про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, який у разі розірвання шлюбу судом, залишається в матеріалах справи, при цьому до позовної заяви долучено копію свідоцтва про укладення шлюбу № 473 від 20 серпня 2020 року, складене за законодавством Туреччини, легалізоване шляхом проставлення апостилю на ньому, перекладено українською мовою.

Таким чином, для підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, позивачу необхідно надати суду оригінал свідоцтва про шлюб, легалізованого шляхом проставлення апостилю на ньому, перекладеного українською мовою.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява, яка містить вимогу про розірвання шлюбу, від імені ОСОБА_3 подана та підписана адвокатом за довіреністю - ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

В абзаці другому п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Отже, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя, так як волевиявлення особи на розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема і у самостійному зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Таким чином, позовна заява про розірвання шлюбу може бути підписана тільки позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

При таких обставинах, відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з зазначенням недоліків заяви та наданням строку для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, у встановлений судом строк, позов буде вважатися неподаним та буде повернутий позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Демченко