Справа № 310/1634/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Мариніна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мудрак І.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2011 року позивач проживав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 . На той час вони планували укласти шлюб і створити сім`ю. 10.11.2011 року позивач надав згоду на проведення реєстрації місця проживання відповідача у вищевказаному житловому будинку. З січня 2020 року ОСОБА_3 не проживає з позивачем в житловому будинку, комунальні платежі не сплачує, особистих речей та іншого майна в будинку немає. Позивач зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

На підставі рішення Бердянського мськрайонного суду Запорізької області від 07.12.2006 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 з січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , не мешкає, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 16 від 15.04.2021.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт не проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зазначили, що остання не проживає в спірному будинку з січня 2020 року.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно відмітки в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано з 10.11.2011 р. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об`єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив.

Згідно положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному будинку ОСОБА_3 не проживає з січня 2020 року.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування майном ОСОБА_2 шляхом визнання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлений 21.05.2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. В. Маринін