Єдиний унікальний номер 341/556/21
Номер провадження 2/341/573/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Бурштинської міської ради про визнання права власності.

встановив:

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є внуком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя баба склала заповіт від 05 квітня 2001 року, яким усе своє належне майно заповіла йому. Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що належала спадкодавиці, так як оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку виданий спадкодавиці не за життя, а після смерті.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,2631 га, кадастровий номер :02:001:0565 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована та території Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (колишня територія Дем`янівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області), що належала його бабі ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивач та його представниця позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, та просили суд їх задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 19 квітня 2021 року подав заяву, у якій просить справу розглядати без участі представника Бурштинської міської ради, не заперечує щодо задоволення позову (а. с. 29).

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та його представниці, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Суд установив, що згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане повторно Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), підтверджується, що спадкодавиця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).

Відповідно до копії заповіту від 05 квітня 2001 року ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а. с. 9).

Довідкою від 16 лютого 2021 року № 44, виданою виконавчим комітетом Бурштинської міської ради, підтверджується те, що спадкодавиця ОСОБА_3 на час смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою по АДРЕСА_1 разом з внуком ОСОБА_1 (а. с. 19).

Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 10289028 від 09 липня 2007 року позивач прийняв спадщину (а. с. 11). Проте, відповідно до листа нотаріуса Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської обласі Кіщук Л. І. від 20 січня 2021 року № 20/02-14 убачається, що на майно спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті була зареєстрована та проживала у с. Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області, а саме: на земельну ділянку площею 1,2631 га, яка знаходиться на території Дем`янівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, державний акт виданий після смерті спадкодавиці - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку спадкоємцю ОСОБА_3 не може бути видано. Галицькою районною державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області 09 липня 2007 року заведена спадкова справа № 431 на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 . Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 (а. с. 16).

Водночас, спадкодавиця за життя отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 289491 від 20 грудня 2000 року, який зареєстровано у Книзі рестрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 303( а. с. 33), проте державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 154719 від 03 грудня 2008 року їй видано після смерті (а. с. 15).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею другою вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В судовому засіданні установлено та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,22631 га, кадастровий номер :02:001:0565, яка розташована та території Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (колишня територія Дем`янівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області), що належала його бабі ОСОБА_3 . При цьому, інших спадкоємців за заповітом та за законом ні нотаріусом, ні судом не встановлено.

Необхідно урахувати, що відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України).

Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що відповідно до рішення Галицької районної державної адміністрації № 41 від 10 лютого 2000 року спадкодавиці ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності СС «Дем`янівська», розміром 60,768 в умовних кадастрових гектарах. Проте, державний акт на право власності на цю земельну ділянку виданий 03 грудня 2008 року після смерті спадкодавиці.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідно до вищевказаного рішення, яке прийняте за життя спадкодавиці ОСОБА_4 , видано сертифікат на право на земельну частку (пай) і вона набула майнові права на спірну земельну ділянку, які увійшли до складу спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленої позовної вимоги не суперечить закону та не порушує, права свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

За вказаних обставин, суд, враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, коло спадкоємців та склад спадкового майна, після померлої ОСОБА_3 , той факт, що спадкодавець за час свого життя отримала правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку (пай) та відповідно до заповіту від 05 квітня 2001 року, заповіла її ОСОБА_1 , а також, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бурштинської міської ради про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 1,2631 га кадастровий номер :02:001:0565 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (колишня територія Дем`янівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області), що належала ОСОБА_3 відповідно до державного акта Серії ЯЗ № 154719 від 03 грудня 2008 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 травня 2021 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

відповідач: Бурштинська міська рада, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 4, м. Бурштин Івано-Франківська область, .

Суддя:М. Р. Мергель