Дата документу 12.01.2021 Справа № 314/3624/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 314/3624/19

Провадження №22-ц/807/36/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 липня 2020 року, повний текст якого складено 14 липня 2020 року, в складі судді Кіяшко В.О., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який уточнила в січні 2020 року, до ОСОБА_1 , третя особа: Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в підготовчому провадженні, ОСОБА_2 посилається на те, що після смерті ОСОБА_3 , яка приходиться їй бабою по лінії батька, відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку під ним, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після її смерті є дві особи, її чоловік - ОСОБА_1 та вона, по праву представлення батька ОСОБА_4 , який помер до смерті ОСОБА_3 .

Постановою Вільнянської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, у зв`язку з ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів, які втрачені.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0, 0707 га, кадастровий номер :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа Вільнянська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була дружиною ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спірний житловий будинок та земельну ділянку під ним, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

11.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але постановою від 06.08.2019 нотаріусом було відмовлено йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав наявності інших спадкоємців. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 , який приходиться батьком позивача ОСОБА_2 та сином спадкодавцю, свого часу шляхом подання нотаріально посвідченої заяви відмовився від спадщини після смерті його батька ОСОБА_5 , який приходиться дідом позивачу, ОСОБА_1 вважає, що позивач ОСОБА_2 не має права на спадщину після смерті її баби, по праву представлення батька.

Ураховуючи зазначене, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності на земельну ділянку площею 0, 0707 га, кадастровий номер :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано право приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право приватної власності ОСОБА_2 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0707 га, кадастровий № :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано право приватної власності ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано право приватної власності ОСОБА_1 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0707 га, кадастровий № :08:002:0107, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати в частині задоволення первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що єдиним обґрунтуванням рішення суду першої інстанції є посилання на ч.1 ст. 1266 ЦК України, проте, у цього правила є певні особливості, підтверджені практикою Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року в справі № 743/126/17 зроблено висновок щодо застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а саме для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність наступних умов: фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. ОСОБА_2 , яка є онукою померлої ОСОБА_3 , жодним чином не опікувалася, матеріально не забезпечувала та не надавала іншу допомогу спадкодавцеві. Догляд і опіка надавалися лише її чоловіком ОСОБА_1 при цьому, відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права спадкування за законом за наявності відповідних умов. Звертає увагу, що ОСОБА_2 не надала належних, допустимих та безспірних доказів щодо надання допомоги спадкодавцю.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Сердюка Р.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відзиві зазначає, що спадкування за правом представлення не можна ототожнювати зі спадковою трансмісією. Безпідставними є посилання апелянта на судову практику та тлумачення положення ч. 2 ст. 1259 ЦК України, оскільки позовні вимоги щодо зміни черговості одержання права на спадкування не заявлялися та судом не вирішувались. Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_2 ухилялася від обов`язку по утриманню спадкодавця, не спілкувалася і матеріально не забезпечувала спадкодавця, у зв`язку з чим має бути усунена від права на спадкування, є безпідставними та не стосуються предмета спору. Доводи ОСОБА_1 в частині того, що ОСОБА_4 відмовився від спадщини по смерті свого батька ОСОБА_5 в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження, проте, вказана обставина не впливає на розмір часток спадкоємців ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, приймають участь в судовому засіданні через своїх представників.

Представник Вільнянської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до суду апеляційної інстанції не з`явився, надіслали клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов та частково зустрічний позов, виходив з того, що спадкове майно після смерті ОСОБА_3 підлягає розподілу між сторонами справи в рівних частинах, відповідно кожен із спадкоємців має право власності на Ѕ частку спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок зроблено судом на підставі належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Судом встановлено, що 10 квітня 1965 року укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (т.1 а.с. 121).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (т.1 а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_2 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 12 квітня 2019 року (т.1. а.с. 12).

Отже, первісний позивач ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим повторно 02 серпня 2019 року (т.1 а.с. 10)

Після смерті ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори його дружина ОСОБА_3 , на підставі чого 21 лютого 1992 року Вільнянською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 58 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 (т.1 а.с. 81-88).

21 лютого 1992 року ОСОБА_4 звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою, в якій зазначив, що ним пропущено строк для прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_5 , із завою про продовження строку звертатися не буде (т.1 а.с. 84).

21 лютого 2020 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, до якої входить, у тому числі будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 106-зворот, 107).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 11 травня 2005 року (т.1 а.с. 11).

10 жовтня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 (т.1 а.с. 95-зворот). ОСОБА_3 зміна прізвище на « ОСОБА_9 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 (т.1 а.с. 96).

11 грудня 2018 року до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернувся її чоловік ОСОБА_1 та 11 грудня 2018 року Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області заведено спадкову справу № 407/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т.1 а.с. 92-117).

16 січня 2019 року до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернулась її онука ОСОБА_2 (т.1 а.с. 99).

06 серпня 2019 року державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М. винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0, 0726 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини - ОСОБА_3 (т.1 а.с. 110-111).

09 серпня 2019 року державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М. винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0, 0726 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі - ОСОБА_3 (т.1 а.с. 115-116).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 06.11.2019, земельна ділянка, кадастровий номер :08:002:0107, площею 0, 0707 га, розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акта від 03.03.2000 І-ЗП 045382 (т.1 а.с. 133-134).

Згідно з копією Державного акта на право приватної власності на землю від 03.03.2000 І-ЗП 045382, ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Вільнянської міської Ради народних депутатів № 318 від 07 грудня 1999 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 0, 0726 га, розташована на території АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 132).

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу в строк шість місяців, заяву про прийняття спадщини.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Згідно зі ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0, 0726 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 звернувся її чоловік ОСОБА_1 та її онука ОСОБА_2 , яким постановами державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно зі статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як "одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) та "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом". "Одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом" в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц (провадження № 61-6924св18) зроблено висновок по застосуванню статті 1266 ЦК України та вказано, що "спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу).

Відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Тобто під спадкуванням за правом представлення розуміється особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом (та деяких інших осіб), коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступенів, це означає, що у разі смерті до відкриття спадщини дітей спадкодавця, право на спадкування переходить до їхніх дітей (онуків спадкодавця), у разі смерті до відкриття спадщини онуків спадкодавця, право на спадкування отримають їхні діти (правнуки спадкодавця), у разі смерті до відкриття спадщини правнуків спадкодавця - їхні діти (праправнуки спадкодавця) і т. д.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_1 та онука ОСОБА_2 , яка відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України має право на спадкування за правом представлення тієї частини спадщини, яка належала б її батьку ОСОБА_4 .

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спадкове майно після смерті ОСОБА_3 підлягає розподілу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах, відповідно кожен із спадкоємців має право власності на Ѕ частку спадкового майна в порядку спадкування за законом, тому первинний позов підлягає повному задоволенню, а зустрічний позов - частковому.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, враховуючи, що предметом спору в цій справі є спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , та обставина, що ОСОБА_4 відмовився від спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , не впливає на розмір часток спадкоємців ОСОБА_3 .

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм цивільного процесуального закону, зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано судову практику Верховного Суду, безпідставні, оскільки постанови Верховного Суду, на які посилається апелянт, ухвалені судами за інших фактичних обставин.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 жодним чином не опікувалася, матеріально не забезпечувала та не надавала іншу допомогу спадкодавцеві, не впливають на правильність висновків суду, оскільки підставою зміни суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування в цій справі є право представлення за ст.. 1266 ЦК України, а не зміна черговості одержання права на спадкування за ст.. 1259 ЦК України.

Посилання апеляційної скарги на підстави, за яких особа може бути усунена від права на спадкування, не спростовують висновки суду, оскільки усунення від права на спадкування не є предметом розгляду в цій справі.

Інших належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обов`язків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 липня 2020 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова