Справа № 588/732/21
Провадження № 2-к/588/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., розглянувши клопотання Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Бобруйськ про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого документу Республіки Білорусь,

В С Т А Н О В И В :

12.05.2021 до Тростянецького районного суду Сумської області від Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Бобруйськ надійшло клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого документу Республіки Білорусь дубліката судового наказу № 319-14/15 виданого на підставі ухвали економічного суду Мінської області від 13.12.2019 по справі № 319-14/2015 у частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита у розмірі 919 рублів 65 копійок Національного банку Республіки Білорусь.

Вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду даного клопотання, суд зважує на наступні норми права.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 6, 52, 53, 54 ч. 1 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР (240/94-ВР) від 10.11.1994 договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів. Винесені установами юстиції кожної з Договірних Сторін і, що вступили в законну силу рішення, що не вимагають за своїм характером виконання, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови якщо: а) установи юстиції запитуваної Договірної Сторони не винесли раніше по цій справі рішення, що вступило в законну силу; б) справа відповідно до цієї Конвенції, а у випадках, не передбачених нею, відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої рішення повинне бути визнане, не відноситься до виняткової компетенції установ юстиції цієї Договірної Сторони. Положення пункту 1 цієї статті відносяться і до рішень з опіки і піклування, а також до рішень про розірвання шлюбу, винесеними установами, компетентними відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої винесене рішення. Клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення у справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. Клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 2 ст. 465 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

З цього приводу суд констатує, що клопотання Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Бобруйськ про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого документу Республіки Білорусь спрямовано належним суб`єктом.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду визначені у ч. 1 ст. 466 ЦПК України, зокрема клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Мотивуючи заявлене клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого документу Республіки Білорусь начальник Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Бобруйськ Наронська Л.В. зазначила, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 .

З метою встановлення місця проживання ОСОБА_1 судом 13.05.2021 направлено запит до Відділу з питань державної реєстрації апарату Тростянецької міської ради Сумської області.

Згідно довідки виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області від 18.05.2021 № 1295, наданої на запит суду, відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділі з питань державної реєстрації Тростянецької міської ради відсутні.

Дана обставина позбавляє суд виконати вимоги ч. 1 ст. 467 ЦПК України про повідомлення боржника і запропонування йому у місячний строк подати можливі заперечення проти отриманого судом клопотання, тобто скористатись визначеними законом процесуальними правами.

Підсудність справ про надання дозволу на примусове виконання рішення суду визначено статтею 464 ЦПК України. Зокрема згідно ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 464 ЦПК України, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

З огляду на наведене суд констатує, що подане клопотання не відповідає вимогам ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ч. 1 ст. 466 ЦПК України, оскільки з наведених вище причин боржник не зареєстрований, не проживає та не перебуває на території Тростянецького району Сумської області та у суду відсутні відомості про наявність на території Тростянецького району Сумської області майна боржника (стягувач не вказав у клопотанні місцезнаходження майна).

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення клопотання без розгляду та повернення його разом з документами, що додані до нього, стягувачеві.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ст. 258, 259, 260, 462, 464, 465, 466 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Бобруйськ, яке надійшло від начальника інспекції про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого документу Республіки Білорусь дублікату судового наказу № 319-14/15 виданого на підставі ухвали економічного суду Мінської області від 13.12.2019 по справі № 319-14/2015 у частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита у розмірі 919 рублів 65 копійок Національного банку Республіки Білорусь залишити без розгляду та повернути його разом з документами, що додані до нього, стягувачеві.

Роз`яснити Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Бобруйськ, що залишення без розгляду клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого документу Республіки Білорусь не перешкоджає повторному зверненню після усунення обставин, що слугували підставою для прийняття такого рішення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду складена і підписана суддею 21 травня 2021 року.

Копію ухвали направити до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (адреса: Україна, 40003, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, e-mail: ) для спрямування до Інспекції Міністерства податків і зборів Республіки Білорусь по м. Бобруйськ.

Суддя О. О. Огієнко