ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/32/20Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Провадження № 22-ц/817/51/21 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 301030100
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2021 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Іванюта О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 605/32/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25.09.2020 року за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Підгаєцької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та припинення права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що до 15.04.1991 року вона разом з іншими членами сім"ї проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 , який відносився до категорії колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 року в даному господарстві була зареєстрована вона - ОСОБА_1 (після одруження ОСОБА_1 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , який був головою колгоспного двору. Отже, будинок по АДРЕСА_1 як колишній колгоспний двір належить в рівних частках членам цього двору.

Однак, на підставі рішення державного реєстратора Підгаєцької районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та обтяжень ( номер 33592567 від 27.01.2017 року) проведено державну реєстрацію права власності на це господарство за ОСОБА_2 , як єдиним власником. Із урахуванням уточнених позовних вимог (заява від 31.03.2020 року - а.с. 71), ОСОБА_1 просила указане рішення державного реєстратора скасувати, припинивши право власності ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 .

Рішенням Підгаєцького районного суду від 25.09.2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу культури, молоді та спорту Підгаєцької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та припинення права власності відмовлено. Судові витрати покладено на позивачку.

28.10.2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Позивачка вказала, що при вирішенні спору суд не взяв до уваги ту обставину, що до 15.04.1991 року вона була членом колгоспному двору, тому є співвласником будинковолодіння по АДРЕСА_1 . При цьому суд не взяв до уваги копію погосподарської книги, виданої та завіреної архівним відділом Підгаєцької РДА, із змісту якої вбачається, що станом на 1991-1995 роки вона та інші особи були членами колгоспному двору, а також довідку Новосілківської сільської ради № 465 від 16.10.2020 року, з якої видно, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з надвірними будівлями належав до колгоспного двору. Отже, висновок суду щодо відсутності у справі належних доказів щодо її членства в колгоспному дворі є необґрунтованим, а оскаржуване рішення державного реєстратора порушує її право на частину майна колишнього колгоспного двору.

Крім того, ОСОБА_1 вказала, що обраний нею спосіб захисту порушеного права шляхом скасування рішення державного реєстратора відповідає вимогам статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та є ефективним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

В судове засідання сторони не з`явились. 04.01.2021 року ОСОБА_8 надіслала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі. Відповідач та третя особа належно повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги проводити без учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачка не подала належних та допустимих доказів про те, що вона була членом колишнього колгоспного двору по АДРЕСА_1 . Також суд зазначив, що належним способом захисту прав та інтересів ОСОБА_1 є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо.

З матеріалів справи видно, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 лютого 1990 року, виданого відповідно до рішення виконкому Бережанської районної ради №296 від 11 грудня 1989 року "Про оформлення права власності на жилі будинки" цілий житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, що складається з - х членів, головою якого є ОСОБА_2 , про що 20 лютого 1990 року було проведено відповідну реєстрацію в Тернопільському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №1, сторінка №114, за реєстром №114 (а.с. 40-41).

Відповідно до відомостей, наявних у копії погосподарської книги, виданої та завіреної архівним відділом Підгаєцької РДА, станом на 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 роки в господарстві з особовим рахунком № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 були зареєстровані - голова двору ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_6 , зять ОСОБА_5 , внучка ОСОБА_1 (після одруження ОСОБА_1 ), внучка ОСОБА_9 (а.с. 14-16).

Із інформації Підгаєцького районного бюро технічної інвентаризації від 09 лютого 2017 року та від 03 березня 2020 року видно, що згідно архівних даних Підгаєцького РБТІ, станом на 01 січня 2013 року за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (голова двору) зареєстроване нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 1990 року, яке видане на підставі рішення виконкому Бережанської районної ради №296 від 11 грудня 1989 року, відповідний запис зроблено у реєстровій книзі №1, за реєстровим номером НОМЕР_2.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2017 року, цілий житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (серія та номер НОМЕР_2 , виданого 20.02.1990 року Бережанським міжрайонним БТІ) і виписки з погосподарської книги (серія та номер 109, видавник - архівний відділ Підгаєцької РДА), відповідно до рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33592567 від 27.01.2017 року зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно частин першої, другої статті 120 ЦК Української РСР (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (частина друга статті 123 ЦК Української РСР).

Відповідно до статей 17, 18 Закону України "Про власність" (чинного на час існування спірних правовідносин) положення щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних .

Встановивши з погосподарської книги села Новосілка за 1991-1995 роки, довідки виконкому довідки Новосілківської сільської ради від 16.10.2020 року № 465, що спірне господарство відносилось до суспільної групи господарств - колгоспний двір, членом якого станом на 15.04.21991 року була, зокрема, ОСОБА_1 , висновок суду про відсутність у справі доказів про членство позивачки у колгоспному дворі є безпідставним.

Вказівка суду про те, що належним способом захисту прав та інтересів ОСОБА_1 є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності не відповідає статті 26 Закону України № 1952 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яка викладена у новій редакції згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 року. Тобто, з 16.01.2020 року, на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 23.06.2020 року у справі № 922/2589/19.

В позовній заяві ОСОБА_8 зазначила, що реєстрація житлового будинку, яке відносилось до суспільної групи колгоспний двір, за ОСОБА_2 проведена всупереч вимог закону, оскільки не враховано належну їй частку у колгоспному дворі, тому просила припинити право власності третьої особи на майно.

Однак, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка визначила відповідачем державного реєстратора відділу культури, молоді та спорту Підгаєцької районної державної адміністрації, а третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, зазначила колишнього голову колгоспного двору ОСОБА_2 .

Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно частин 1-4 статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно уразі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Проте, клопотань про залучення до участі в розгляді справи в порядку статті 51 ЦПК України, як належного відповідача ОСОБА_2 , до суду не подано, хоч рішення у справі прямо впливає на його права та законні інтереси як власника майна - будинку по АДРЕСА_1 .

За загальним процесуальним правилом суд має сприяти залученню до розгляду справи всіх осіб, прав та інтересів яких стосується спір. Захист своїх прав та інтересів ці особи здійснюють за допомогою широких процесуальних прав і гарантій. Натомість не залучення кого-небудь з них до розгляду справи, як і залучення в неналежному статусі, позбавляє їх цієї можливості. Отже, суд повинен зясувати також необхідність залучення до вирішення спору інших осіб - членів колишнього колгоспного двору по АДРЕСА_1 .

Частиною 4 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи,інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскільки суд першої інстанції залишив обставину щодо суб`єктного складу відповідачів поза увагою, а суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути вказане порушення, то рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, що водночас не позбавляє зацікавлених осіб звернутися до суду з іншим позовом до належних відповідачів.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16 (провадження 61-21489св18), у подібних правовідносинах, що повинна бути врахована судом при розгляді справи.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторону, яка їх понесла.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25.09.2020 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора відділу культури, молоді та спорту Підгаєцької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та припинення права власності - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторону, яка їх понесла.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови апеляційної суду складено 11.01.2021 року.

Головуючий

Судді