Справа № 487/5414/20
Провадження № 2/487/586/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткове

18.05.2021 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Янковець Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , з відповідача на користь позивачки стягнуто ліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн., щомісячно, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2020 року та до досягнення дитиною трьох років.

Разом з тим, при постановлені рішення судом не вирішено питання про судові витрати, про стягнення яких було заявлено представником позивача у письмовій заяві від 08.04.2021 року.

Відповідно до заяви, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані із професійною правничою допомогою у розмірі 10 000 грн., сплачені позивачкою, відповідно до Договору про надання правової допомоги від 17.09.2020 року.

Згідно з частинами 1,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду зазначеного процесуального питання.

Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву, якою просила провести судове засідання за її відсутності.

17.05.2021 року представник відповідача надав суду письмові заперечення, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування заперечень зазначив, що позивачем не доведено факту понесення витрат на правову допомогу у зазначеному розмірі, оскільки суду не було надано акти виконаних робіт, документи підтверджуючі сплату правничої допомоги, а наданий суду Договір про надання правової допомоги №177 від 17.09.2020 року, є неналежним письмовим доказом в розумінені положень статтей 77,95 ЦПК України, оскільки не містить посилання, щодо його укладення саме за предметом заявленого спору.

До призначеного судового засідання представник відповідача не з`явився.

Судове засідання було проведено за відсутності сторін та їх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, приходить до наступного.

Рішенням Заводського районного суд м. Миколаєва від 19.04.2021 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , з відповідача на користь позивачки стягнуто ліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн., щомісячно, починаючи з 21.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 21.09.2020 року та до досягнення дитиною трьох років.

При постановлені рішення, судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, а саме витрат позивачки на правову допомогу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволеннгя позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікованим фахівцем; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 17.09.2021 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №211 від 17.09.2020 року, ОСОБА_1 адвокату Сидоренко Т.В. було сплачено 10 000 грн.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вказані правові позиції наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18 та від 07.09.2020 року у справі №910/4201/19.

Так, наданий суду Договір про надання правничої допомоги від 17.09.2021 року не містить умов щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (а саме його фіксованого розміру).

Одночасно, заявлений представником позивачки до стягнення розмір судових витрат у розмірі 10000 грн., без зазначення порядку його обрахування, суд вважає не обґрунтованим та не співмірним зі складністю справи.

Разом з тим, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги (підготовка позову, участь у підготовчиму провадженні в суді, з вчиненням відповідних процесуальних дій щодо ознайомлення з матеріалами справи, поданням доказів), суд вважає, що на користь позивача з ОСОБА_2 необхідно стягнути витрати на правничу допомогу які були фактичними та обгрунтовано неминучими для ОСОБА_1 в сумі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо чи через Заводський районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 - адреса реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 адреса реєстрації АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2

Повне судове рішення складено 25.05.2021 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк