Справа № 513/860/20
Провадження № 2-з/513/9/21
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

24 травня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Златіної О.І.,

представника позивача - адвоката Шаповала Д.В.,

представника відповідача - адвоката Манової І.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата заяву представника позивача - адвоката Шаповала Д.В. про забезпечення доказів та клопотання про долучення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С ТА Н О В И В:

у жовтні 2020 року до Саратського районного суду Одеської області надійшла вищезазначена позовна заява, в якій представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача неповернуту суму позики, проценти та 3 % річних на загальну суму 25205 доларів США 68 центів долару США.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні.

21 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Шаповала Д.В. про забезпечення доказів шляхом їх огляду у судовому засіданні тексту листування у месенджері Viber між абонентом за номером телефону НОМЕР_1 (ОСОБА_7) та абонентом за номером телефону НОМЕР_2 (ОСОБА_2), яке міститься в обліковому записі ОСОБА_3 у месенджері Viber. Подані ОСОБА_4 роздруковані тексти листування, які надані для огляду в судове засідання, вважати ідентичними оригіналам електронних доказів, що містяться в обліковому записі ОСОБА_3 у месенджері Viber, а саме листування з абонентом номер НОМЕР_3 ( ОСОБА_2 ). Вказана заява обґрунтована тим, що докази, які долучаються, підтверджують обізнаність ОСОБА_2 про наявність у нього заборгованості перед ОСОБА_6 та невиконання зобов`язання у повному обсязі за договором позики від 19 травня 2017 року. При цьому, загальновідомою властивістю месенджера Viber є можливість користувача видалити повідомлення, у тому числі і іншого користувача, якому ці повідомлення були направленні, а тому обґрунтованими є побоювання, що засіб доказування може бути втрачений або подання відповідних доказів стане згодом неможливим. Також, 21 травня 2021 року на адресу надійшло клопотання представника позивача - адвоката Шаповала Д.В. про долучення доказів, відповідно до якого представник просить поновити ОСОБА_4 строк для подання доказів, а саме: копії листа від 18 травня 2021 року; роздруківок зі скрін-шотів листування ОСОБА_7 з ОСОБА_2 у месенджері Viber; протоколу огляду адвокатом електронного доказу від 19 травня 2021 року; копії облікового блакнота ОСОБА_7 .

24 травня 2021 року на електрону пошту суду надійшов супровідний лист від представника позивача - адвоката Шаповала Д.В. на обґрунтування підстав для задоволення заяви додатково направлено документи, які підтверджують, що номер засобу зв`язку НОМЕР_1 є офіційним номером засобу зв`язку ОСОБА_7 , а також те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 у підготовчому засіданні клопотання про долучення доказів та заяву про забезпечення доказів підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Манова І.М. у підготовчому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення доказів та заявленого клопотання про долучення доказів, з тих підстав, що вказані стороною позивача докази, які просить оглянути та долучити представник позивача стосується ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , а не позивача по справі. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 тривалий час існували правовідносини щодо господарської діяльності та ділових правовідносин. Крім того, переписка в Viber не може бути належним та допустимим доказом, оскільки особа сама встановлює обліковий запис та не можливо ідентифікувати осіб, які здійснюють таке інформування. Щодо поновлення строку про долучення доказів заперечила та зазначила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, а їх переписка була надана представнику позивача лише у травні 2021 року, що не є підставою вважати, що на час подання позову до суду, представник не міг подати вказані докази із позовом. Також, вказана переписка не має жодного відношення до боргової розписки, яка є предметом спору.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шаповал Д.В. на заперечення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Манової І.М. зазначив, що змінити номер абонента є технічно неможливим, а тому втручання в обліковий запис також є неможливим. Переписка між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є належним доказом, оцінку яким суд надасть у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення. ОСОБА_7 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, боргові зобов`язання виникли щодо спільного майна, і відповідно правовідносини за борговою розпискою також вплинуть на ОСОБА_7 . Комунікація щодо боргового зобов`язання відбувалась між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , а боргове зобов`язання оформлено через його дружину - позивача у справі. Крім того обліковий блокнот ОСОБА_7 є належним доказом, який свідчить про часткове повернення боргу. Щодо поновлення строку на подання доказів, представник зазначив, що ОСОБА_1 не було відомо про переписку між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , а стало відомо лише після відповіді на адвокатський запит, у зв`язку з чим зазначені докази не були подані разом із позовною заявою.

Суд, вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, приходить наступного.

Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є: допит свідків, призначення експертизи, витребування та або огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною 3 цієї статті зазначено, що учасники справи мають право подавати електронні докази з паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Як роз`яснено у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення доказів не підлягає задоволенню, оскільки предметом позову у справі є правовідносини, що склались між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за розпискою у розмірі 25205 доларів США 68 центів долару США, а переписка ОСОБА_7 з ОСОБА_2 у месенджері Viber не містить інформацію, яка входить до предмета доказування, та її дослідження не є необхідним для вирішення спору.

Щодо поновлення строку на для подання доказів суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.)

За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. (ч.8 ст.83 ЦПК України)

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. (ст. 127 ЦПК України). Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про долучення доказів подана пропуском встановленого строку, передбаченого частинами другою статті 91 ЦПК України, в той же час клопотання про поновлення строків для звернення до суду з цією заявою носить формальний характер та обґрунтоване тим, що лише в травні 2021 року, після отримання відповіді на адвокатський запит, представник позивача дізнався про відповідну переписку, що не підтверджено належними доказами, які беззаперечно свідчать про наявність у позивача перешкод скористатись процесуальним правом та подати заяву про долучення доказів разом з позовною заявою, оскільки як зазначив представник позивача - адвокат Шаповал Д.В., ОСОБА_7 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, комунікація щодо боргового зобов`язання відбувалась між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , а боргове зобов`язання оформлено через його дружину - позивача у справі. Зазначена переписка, відбувалась 20 листопада 2019, 20 березня 2020 року, 12 травня 2020 року, 21 серпня 2020 року, з позовом представник позивача звернулась 05 жовтня 2020 року.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заяви представника позивача - адвоката Шаповала Д.В. про долучення доказів, у зв`язку з пропуском процесуального строку та відсутності підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 79, 81, 83, 116-118, 126, 127, 354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шаповала Д.В. про забезпечення доказів - відмовити.

В задоволенні клопотання представник позивача ОСОБА_1 - адвоката Шаповала Д.В. про поновлення строку для подання доказів - відмовити.

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шаповала Д.В. про долучення доказів, - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К. Ю. Рязанова