Справа № 369/9183/20
Провадження № 2/369/1970/21
РІШЕННЯ

Іменем України

05.05.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Мазурик Д.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 уклала шлюб 21.02.2010. Від цього шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказала, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва шлюб між сторонами було розірвано.

Зі слів позивача, після розірвання шлюбу донька перебуває виключно на її утримані, розпорядженням Києво-Святошинської РДА Київської області № 79 було визначено місце проживання доньки сторін разом з позивачем.

Позивач стверджувала, що вона жодної допомоги на утримання дитини від відповідача не отримує, хоча його матеріальне становище дозволяє йому утримувати дитину, всі витрати щодо купівлі продуктів, одягу, взуття, все необхідне дитині та відвідування лікаря оплачує саме вона.

Позивач зазначала, що за період з 2016 по 2019 роки їх з відповідачем дитина відвідувала літні табори для оздоровлення, що коштувало їй 18 500 грн.

Позивач повідомила суду, що їй відомо, що відповідач отримує дохід у 40 000 грн. щомісячно.

Також позивач вказала, що їх з відповідачем донька є ученицею Хотівського академічного ліцею імені Левка Лук`яненка , і вона у зв`язку із цим витрачає разом з харчуванням 1 300 грн. щомісяця, протягом 3 років дитина відвідує студію танців «Азарт», що коштує 1 600 грн. щомісяця, з 2013 по 2019 рік донька займається у спортивних закладах зі спортивно-оздоровчими цілями, за 2018-2019 роки позивачем з огляду на це сплатила 4 990 грн.

Крім того, позивач стверджувала, що дитина бажає відвідувати літній табір «KIDBI», що коштує 13 900 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 09.07.2020 до досягнення дитиною повноліття, а також 1/2 частину додаткових витрат, пов`язаних з утриманням спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 519 (дві тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09.07.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.07.2020 було відкрито позовне провадження у даній справі. Призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.12.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію, чи перетинав відповідач митний кордон України в період часу з 23.09.2011 по 13.08.2020, вказати дати перетину митного кордону України, через який контрольно-пропускний пункт відповідач перетинав митний кордон України в період часу з 23.09.2011 по 13.08.2020.

Представник позивача у судове засідання 05.05.2021 з`явився, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 05.05.2021 з`явився, просив позов задовольнити частково.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2010 сторони уклали шлюб, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

З довідки про реєстрацію місця проживання, виданої виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.04.2018 № 3/158, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою проживання позивача: АДРЕСА_1 . Це ж підтверджується і довідкою Хотівської сільської ради № 3/223 від 03.03.2020.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 31.01.2020 № 79 було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з матір`ю - ОСОБА_3 .

З наданих суду копій медичної документації вбачається, що дитина сторін періодично проходить у лікарів огляди, а також хворіє, у зв`язку із чим їй надається медична допомога.

Доказів на підтвердження витрат позивача на необхідну медичну допомогу дитині сторін суду надано не було.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач є фізичною особою-підприємцем, проте суду не було надано доказів його доходів.

З характеристики, виданої директором Хотівського академічного ліцею імені Левка Лук`яненка, вбачається, що донька сторін навчається у цьому навчальному закладі. Доказів того, що у зв`язку із навчанням дитини у даному закладі у позивача були витрати, суду надано не було.

З розписки викладача студії танців «Азарт» ОСОБА_6 від 11.06.2020 вбачається, що донька сторін є вихованкою цієї студії протягом 3 років. Так само, доказів того, що у зв`язку із заняттями дитини у даній студії у позивача були витрати, суду надано не було.

З довідки ТОВ «ФІТ-УНО» № 22/06 від 22.06.2020 вбачається, що за надання спортивно-оздоровчих послуг дитині сторін було сплачено 4 990 грн.

З договору про надання послуг від 03.02.2021 вбачається, що донька сторін відвідує басейн і вартість річного абонементу складає 4 000 грн.

Доказів необхідності отримання дитиною вище вказаних послуг суду надано не було.

Відповідач є членом ГО «Федерація мотоциклетного спорту України», що вбачається з картки офіційної особи № 087.

З наданої суду на ухвалу інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що відповідач неодноразово виїжджав за кордон у період з 2016 по 2019 роки.

Також судом встановлено, що відповідач з 22.05.2019 перебуває в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 .

Дружина відповідача ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства 3-ї групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 .

У відповідача від вказаного шлюбу є малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 .

Відповідно до наданої відповідачем довідки про доходи від 19.02.2021 № 129, виданої ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація", ОСОБА_2 працює у ДП "ОК "Укрвуглереструктуризація" на посаді інженера з охорони праці. Загальна сума нарахованого доходу з 18.12.2020 по 01.02.2021 склала 11 216,36 грн. (одинадцять тисяч двісті шістнадцять гривень 36 копійок).

Доказів існування у відповідача інших доходів суду надано не було.

З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм та судової практики.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2021 року 2395 грн., з 01 липня 2021 року 2510 грн., з 01 грудня 2021 року 2618 грн.

Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням проаналізованих правових норм та правових висновків Верховного Суду в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків.

Так як з вимог законодавства вбачається, що батьки несуть витрати на утримання своїх дітей порівну, а позивач не надала доказів того, що витрати на їх з відповідачем доньку складають 30 000 грн., суд не може визначити розмір аліментів у 15 000 грн. щомісяця.

Разом з тим, з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати та обставин, що зазначені в ст. 182 СК України, а саме: доходу відповідача, перебування на його утриманні іншої дитини, що він є працездатною особою, може утримувати свою дитину, розмір аліментів слід визначити у розмірі 3 500 грн. щомісячнодо досягнення дитиною сторін повноліття.

Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними доказами. Проте, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не доведено необхідність відвідування дитиною басейну та отримання нею спортивно-оздоровчих послуг, перебування саме у заявленому літньому таборі, здобування освіти та відвідування донькою студії танців на платній основі, що б давало суду право стягнути з відповідача витрати на такий розвиток дитини.

Крім того, статтею 49 Конституції України гарантовано громадянам безоплатну медичну допомогу.

З огляду на вказане, на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц та зміст частини другої статті 185 СК України в рамках обставин даної справи позивач повинна була довести суду наявність особливих, не залежних від її волі обставин, що призвели до отримання медичної допомоги її донькою саме на оплатній основі, проте у ході судового розгляду такого доведено не було. З власної ж ініціативи отримувати докази суд не має права в силу принципу змагальності (ст. 12 ЦПК України).

Також позивачем не було доведено наявності у відповідача фінансової можливості забезпечити повну оплату спірних додаткових витрат.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових витрат на дитину не підлягають задоволенню.

Суд, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, покладає судові витрати у сумі 840,80 грн. на відповідача.

З урахуванням викладеного й керуючись правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 41, 49, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 185, 191 СК України, ст.ст. 8, 10 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 5, 12, 18, 19, 23, 28, 76-82, 141, 259, 263-268, 351, 352, 354, 430 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.В. Дубас