ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Херсон

справа № 2-619/10

провадження № 22-ц/819/76/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) суддів:Пузанової Л.В., Ігнатенко П.Я., Чорної Т.Г.,
секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє ОСОБА_3 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Войцеховської Я.В. від 04 листопада 2020 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, стягувач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», боржник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

встановив:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах, зазначивши, що 23 квітня 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона ухвалив у зазначеній справі рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 144 658 грн 09 коп. і судового збору в сумі 1 446 грн 58 коп. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

На виконання зазначеного рішення суду видані виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості.

21 липня 2020 року між ним (заявником) та ПАТ КБ «Надра» укладено договір про відступлення права вимоги за укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 кредитним договором, за умовами якого банк (первісний кредитор) відступив ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги за кредитними договорами із додатками до нього, договором поруки та договорами про внесення змін і доповнень.

Посилаючись на заміну кредитора у зобов`язанні, заявник просив суд змінити стягувача ПАТ КБ «Надра» у виконавчих листах про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кредитної заборгованості на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року заяву задоволено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, просять ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності підстав для здійснення процесуального правонаступництва у справі за відсутності належних та допустимих доказів, підтверджуючих виконання умов договору про відступлення права вимоги в частині здійснення повної оплати коштів первісному кредитору та як наслідок - набуття всіх прав кредитора за основним договором, суперечать положенням цивільного процесуального законодавства України, що регулює спірне питання, та не відповідають викладеним в постановах Верховного Суду висновкам щодо застосування відповідних норм права.

Суд не врахував, що заявник просив замінити стягувача у виконавчих листах, а не у виконавчому провадженні, та не з`ясував чи видавались судом відповідні виконавчі листи та чи не закінчився строк їх пред`явлення до виконання станом на день звернення до суду із заявою про заміну стягувача.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що у спірних правовідносинах в установленому законом порядку відбулася заміна кредитора, тому є підстави для заміни стягувача у виконавчому листі.

В процесі розгляду справи суд встановив, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 23.04.2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства КБ "Надра" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 804/6/03/2007/804к/2179 від 20.03.2007р. в розмірі 144 658,09 грн., судові витрати в сумі 1 446,58 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.

Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та наказу Тимчасового адміністратора № 52 від 26.01.2011 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (а. с. 41,42).

21.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «КБ«Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно із яким ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», зокрема право вимоги заборгованості за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 ..

В судовому засіданні під час перегляду справи в апеляційному порядку представник ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» пояснила, що виконавчі листи, видані на підставі наведеного судового рішення, банк товариству як новому кредитору не передавав і такі у нього відсутні, однак товариство як новий кредитор має намір реалізувати своє право на звернення до суду, в тому числі з метою отримання дубліката виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду, зокрема від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11, від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10 та інших.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц , від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц та інших постановах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» набуло всіх прав первісного кредитора-Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» , у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що його звернення як правонаступника кредитора із заявою про надання статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи в межах наданих учасниками справи доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, твердження скаржника про відсутність належних доказів, які б підтверджували сплату товариством на користь банку грошових коштів за відступлення прав вимоги, як це передбачено умовами укладеного ними договору, спростовуються текстом самого договору про відступлення прав вимоги, за змістом якого сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти в обумовленій ними сумі у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором відповідно до пункту 14 цього договору, тобто до його підписання сторонами, скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення (пункти 2, 4, 14 договору).

Враховуючи, що укладений між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» договір про відступлення прав вимоги підписаний представниками сторін, скріплений відтисками печаток сторін та нотаріально посвідчений 21 липня 2020 року, колегія суддів висновок суду про те, що товариство виконало свій обов`язок щодо сплати банку грошових коштів за відступлення прав вимоги до підписання цього договору та набуло всіх прав кредитора у спірних правовідносинах вважає правильним, а доводи скаржника такими, що носять характер припущення, в той час, як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не відповідають дійсності також доводи апеляційної скарги щодо відсутності в справі документів, які б підтверджували факт зміни найменування Відкритим акціонерним товариством комерційного банку «Надра» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» 29.10.2020 року та 03.11.2020 року надало суду витяг із Статуту ПАТ «КБ» Надра» та копію свідоцтва про державну реєстрацію цієї юридичної особи, які містять необхідну інформацію з цього приводу (а. с. 36, 37, 41, 42).

Необґрунтованим є твердження скаржника про те, що суд при вирішенні порушеного заявником питання вийшов за межі заявлених вимог та замінив сторону у виконавчому провадженні замість заміни стягувача у виконавчих листах, оскільки таке твердження не відповідає змісту судового рішення, з огляду на резолютивну частину якого суд замінив стягувача з примусового виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 23.04.2010 року, що відповідає як суті заявлених у цій справі вимог, так і положенням статті 442 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: П.Я. Ігнатенко

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 13 січня 2021 року

Суддя Л.В. Пузанова