Справа № 203/3274/20
Провадження № 2/0203/147/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19.04.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді - Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дьоміної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

15.09.2020 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд, з урахуванням уточненої редакції позовної заяви від 13.10.2020 року:

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горлівка Донецької області, на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.10.2018 року у розмірі основного боргу - у сумі 224000,00 грн та 10000,00 грн - за користування позикою.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 19.10.2018 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого вона передала йому грошові кошти у розмірі 224000,00 грн, що на той період складало 8000,00 долар США з умовою їх повернення у повному обсязі в строк до 29.10.2018 року та додатково 10000,00 грн - за користування позикою. Договір був укладений у письмовій формі у вигляді розписки. Відповідач є колишнім чоловіком доньки позивачки, тому вона довіряла йому повністю та сподівалась на доброчинне виконання своїх зобов`язань з його боку. Проте відповідач до часу її звернення до суду не виконав своїх зобов`язань та відмовляється спілкуватися з нею з цього приводу. Як зазначила позивач, встановлена форма договору позики та його суттєві умови: отримання грошей та зобов`язання позичальника повернути борг, сторонами додержана. Тому позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідач у встановлений законом та судом строк не подав відзиву на позов.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.01.2021 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач у судові засідання не з`являлась та надала суду письмові клопотання про розгляд справи за її та її представника відсутності, а також просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судові засідання, призначені на 18.02.2021 року, 18.03.2021 року, 19.04.2021 року, не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судових засідань, відзив на позовну заяву не подав.

У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.10.2018 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 14.08.1997 року, Центрально-Міським РВ Горлівського ГУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , залишив розписку, за змістом якої взяв у борг 8000,00 доларів США, що еквівалентно 224000,00 грн за комерційним курсом на день позики (19.10.2018 року) у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач зобов`язався повернути борг позивачу у повному обсязі у строк до 29.10.2018 року та додатково 10000,00 грн за користування позикою. Це підтверджується оригіналом розписки ОСОБА_2 від 19.10.2018 року (а.с.38).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу несплати відповідачем заборгованості перед позивачем за договором позики від 19.10.2018 року у розмірі основного боргу - у сумі 224000,00 грн та 10000,00 грн - за користування позикою.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Аналіз викладених вище норм вказує, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, а також Верховним Судом від 02 березня 2020 року в справі № 355/1301/18 (провадження № 61-15895св19), що на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що укладений сторонами письмовий договір позики у вигляді розписки підтверджує факт укладення такого договору та передачі позикодавцем ОСОБА_1 грошової суми позичальнику ОСОБА_2 . Тобто між сторонами виникло боргове зобов`язання зі сплати суми позики у розмірі 224000,00 грн та суми за користування позикою у розмірі 10000,00 грн.

При цьому суд бере до уваги те, що позивач надала суду оригінал розписки, що згідно з положеннями статті 545 ЦК України, свідчить про те, що зобов`язання з повернення позики позичальником не було виконано.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, станом на момент судового розгляду справи заборгованість за договором позики не була сплачена відповідачем, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати суми позики у розмірі 224000,00 грн та суми за користування позикою у розмірі 10000,00 грн є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, з урахуванням викладеного вище, доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, оформленого розпискою від 19.10.2018 року, підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2340,00 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики, оформленого розпискою від 19.10.2018 року, у розмірі основного боргу - у сумі 224000,00 грн (двісті двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок) та 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) - за користування позикою.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2340,00 грн (дві тисячі триста сорок гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ф.М. Ханієва