ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2993/19 Головуючий суддя І інстанції Баркова Н. В.
Провадження № 22-ц/818/1126/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Харківводоканал» - адвоката Стельмах Олени Сергіївни на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Баркової Н.В., по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуг з централізованого водопостачання і водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 7941,43 грн з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.03.2019 року у розмірі 4855,64 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період 01.11.2015 року по 31.03.2019 року у розмірі 2023, 02 грн; інфляційні витрати - 837,01 грн; 3% річних від простроченої суми - 225,76 грн та покласти на відповідачів судові витрати.

Позов мотивований тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Зазначає, що згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону № 1875 та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, в тому числі з 01.01.1996 по 26.07.2013 р. та з 27.07.2013 р. по 01.11.2015 р. за даним особовим рахунком проводились нарахування за ступенем благоустрою «дворова водорозбірна колонка», з 01.11.2015 р. по 31.12.2017 р. - за ступенем благоустрою «житлові будинки квартирного типу з водопроводом та каналізацією, без ванн»; з 01.01.2017 р. - за ступенем благоустрою «багатоквартирні будинки з водопроводом, каналізацією без ванн з газопостачанням».

Вказує, що в порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого ст. 20 Закону № 1875, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил №630 відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг. Разом з тим, 13.11.2018 представниками КП «Харківводоканал» на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.11.2018 року проведено обстеження систем водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено, що зазначена квартира облаштована водопровідною системою та системою централізованого водовідведення. Із сантехнічних приборів в місцях загального користування встановлені: мийка, санвузол, бойлер. Фактично ступінь благоустрою відповідає 5,56 м3 води («житлові будинки квартирного типу з водопроводом та каналізацією, без ванн») на одну особу, при тому що на момент обстеження розрахунки за даною адресою проводилися із розрахунку 1, 7 м3 води на 1 особу, що відповідає ступеню благоустрою «вулична водорозбірна колонка». У зв`язку з чим, за адресою АДРЕСА_1 виконано донарахування за період з 01.11.2015 року по 13.11.2018 року виходячи з різниці ступені благоустрою (різниці в об`ємах норм водоспоживання), а саме за послугу централізованого водопостачання - 2 351,90 грн.; за послугу централізованого водовідведення - 1 784,50 грн.

Окрім цього, ОСОБА_1 надано припис: сплатити донарахування в 7-денний строк; надати проектно-технічну документацію на існуючий водопровідний ввід і систему водовідведення, оформлену й узгоджену в установленому законодавством порядку. Однак, як вказує позивач, до цього часу зазначений припис ОСОБА_1 не виконано. У підсумку за відповідачами утворилася заборгованість в розмірі 6 878,66 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.03.2019 року - 4 855,64 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 року по 31.03.2019 року у розмірі 2 023,02 грн. Відповідачам було направлене досудове повідомлення з пропозицією погасити борг за надані послуги у 10-денний термін, яке відповідачі не виконали. З огляду на викладене відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачам також нараховані 837,01 грн. - сума інфляційних витрат за час прострочення та 225,76 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 вересня 2020 року у задоволенні позову КП «Харківводоканал» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, КП «Харківводоканал» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідачам нарахування за надані послуги здійснено відповідно до встановлених норм водоспоживання і водовідведення у період з 27.07.2013 о 01.11.2015 року за ступенем благоустрою «вулична водорозбірна колонка»; з 01.11.2015 по 31.12.2017 рок за ступенем благоустрою «житлові будинки квартирного типу з водопроводом та каналізацією, без ванн», з 01.01.2017 року за ступенем благоустрою «багатоквартирні будинку з водопроводом та каналізацією без ванн з газопостачанням»

Згідно зіст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що у належних ОСОБА_1 приміщеннях у квартирі АДРЕСА_1 встановлені прилади, що надають можливість користуватись послугами водопостачання та водовідведення і свідчать про той рівень благоустрою, за яким позивачем проведені нарахування і перерахунок заборгованості за послуги, та не доведено, що відповідачі користуються такими послугами.

Також зазначено, що судом не проводиться перерахунок заборгованості відповідачів за іншим ступенем благоустрою оскільки позивачем не надано доказів наявності такої колонки поблизу будинку АДРЕСА_3 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.10.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за №6524, ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Квартира складається з однієї кімнати житловою площею 15.10 кв. м., загальною площею - 39.50 кв.м, корисною площею - 39.50 кв.м, що вбачається з копії договору купівлі-продажу та копії технічного паспорту.

Відповідачі зареєстровані та мешкають за вказаною адресою.

Відповідно до зведеної картки абонента В+К на відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 утворилася заборгованість за послуги водопостачання в сумі 6 878,66 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.03.2019 року у розмірі 4 855,64 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2015 року по 31.03.2019 року у розмірі 2 023,02 грн. (а.с.34-41).

Одночасно в зазначеному документі міститься розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 837,01 грн., а також 3% річних від простроченої суми у сумі 225,76 грн.

13.11.2018 року представниками позивача КП «Харківводоканал» на підставі звернення ОСОБА_1 від 02.11.2018 року (а.с.28) проведено обстеження систем водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт і встановлено, що зазначена квартира №7 комунальна (є місця загального користування з квартирою №8 ). Виявлено, що квартири №7,8 облаштовані водопровідною системою та системою централізованого водовідведення. Із сантехнічних приладів в місцях загального користування встановлені: мийка, санвузол, бойлер. Фактично ступінь благоустрою відповідає 5,56 м3 води на 1 особу в місяць.

В базі даних по розрахункам з абонентами - фізичними особами нарахування по квартирі №7 проводились за користування вуличною водорозбірною колонкою, що відповідає 1,7 м3 води на 1 особу в місяць. За фактичне користування системою централізованого водопостачання та водовідведення виставлені донарахування з врахуванням різниці ступеню благоустрою в сумі 2351, 90 грн. (за водопостачання); за послуги водовідведення - в сумі 1784, 50 грн.

24.07.2013 року представниками КП «Харківводоканал» було складено акт за результатами обстеження стану водопровідної системи за адресою: АДРЕСА_3 ) за результатом якого встановлено, що у дворі житлового будинку за вищевказаною адресою водорозбірна колонка відсутня, найближча водорозбірна колонка розташована за адресою АДРЕСА_7 та по АДРЕСА_8 (а.с.94).

З листа КП «Харківське міське БТІ» від 21.11.2008 року, направленого ОСОБА_1 у відповідь на її звернення від 19.11.2008 р., вбачається, що її квартира та квартира її сусідів, приватизована 12.10.2007 року на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є квартирами в будинку гостинного типу. Службові приміщення № ІІ, V , а також приміщення № IV площею 9 кв.м увійшли при приватизації до квартир №7 та № 8 не повністю, а лише частково, відповідно ідеальній долі (а.с.69, 70).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630«Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), передбачено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції представник позивача не заперечував той факт, що мешканці квартири АДРЕСА_1 користуються послугами централізованого водопостачання та водовідведення, в квартирі встановлені відповідні прилади, сплачують за вказані послуги та заборгованості не мають.

Пунктами 18, 20, 21 Правил визначено, що внесення плати за надані послуги у разі відсутності засобів обліку води і теплової енергії споживачем не пізніше 20 числа місяця відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(у редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 1996 року «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади і виконавчих органів місцевих рад по регулювання цін (тарифів)» передбачено, що розмір тарифу і порядок його використання затверджуються обласною державною адміністрацією. Тарифи встановлюються на основі висновків Департаменту житлово-комунального господарства і енергетики, Департаменту економіки і комунального майна, на основі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Тарифи на послуги, які надає КП «Харківводоканал», нараховані відповідно до частини другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV(у редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) та Методики визначення нормативів постачання питної води населенню, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 року № 148та затверджених Рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядок розрахунків» від 09 квітня 1997 року № 256 (зі змінами від 29 грудня 2000 року № 1886, від 20 вересня 2006 № 721).

Підпунктом 1 пункту 29 Правил, пунктом 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(у редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що сам позивач зазначає на обов`язок сплати споживачами за комунальні послуги за умов їх фактичного отримання, тоді як суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем фактичного користування відповідачами послугами водопостачання.

Матеріали справи свідчать про відсутність водопостачання холодної води та водовідведення саме у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Такими чином судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем фактичного користування відповідачами послугами водопостачання та водовідведення.

Достатніх доказів користування відповідачами послугами наданими позивачем матеріали справи не містять. Особистий абонентський рахунок є лише засобом внутрішнього обліку на підприємстві позивача, одностороннім неузгодженим зі споживачем документом, який за відсутності належних і допустимих доказів фактичного надання послуг споживачеві не є достатнім доказом про наявність заборгованості. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Харківводоканал» - адвоката Стельмах Олени Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 02 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 24 травня 2021 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.