Справа № 333/394/21
Провадження №2/333/1535/21
12 травня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом: районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2
про позбавлення батьківських прав, -
Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 ,звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як така, що проживає в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Підставою для взяття на обліку було письмове звернення ОСОБА_3 , яка зазначила, що її онука - ОСОБА_2 , 1989 року народження, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , а саме: не працює, зловживає алкогольними напоями, дівчинка перебуває на утриманні прабабусі. На підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2019 року по справі №333/3028/19) дитина відібрання у матері без позбавлення останньої батьківських прав строком на 1 рік. Рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради від 16.12.2019 року №№569/1, 569/12 ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та малолітню влаштовано до КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР. Протягом 2020 року ОСОБА_2 жодного разу не зверталась до відділу служби щодо можливості зустрічі з донькою та до суду щодо повернення доньки на виховання, своїх намірів щодо вирішення подальшої долі дитини не повідомляла. За час перебування ОСОБА_1 в КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР мати - ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала дитину, не цікавилась її життям, не надавала ніякої допомоги. Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2020 року ОСОБА_2 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На думку позивача, зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків. Така поведінка відповідача суперечить інтересам дитини. З цих підстав, з метою захисту прав неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 позивач змушений звернутися до суду.
В судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явилась, на зареєстровану адресу проживання відповідача судом було направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулись конверти з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , повторно виданого 29.11.2019 року, актовий запис про народження від 12.10.2006 року №963 (а.с. 6).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 цієї ж постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не цікавилась її життям, не надавала ніякої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 84 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2019 року по цивільній справі №333/3028/19 встановлено, що в порушення ст.150,152,155,180 СК України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання обов`язків матері по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим задоволено позовні вимоги районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, та відібрано малолітню ОСОБА_1 , у матері, без позбавлення останньої батьківських прав. Зазначене рішення набуло законної сили 19.11.2019 року (а.с. 9-12).
16.12.2019 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №№569/1, 569/12 про надання малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР на повне державне утримання як дитину, позбавлену батьківського піклування, терміном на один календарний рік (а.с. 13).
Згідно з повідомленням з КЗ «Гуляйпільська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР від 24.12.2020 року №02-216, за час перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зазначеному закладі з 21.12.2019 року її мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала дівчину, не цікавилась її життям, не надавала ніякої допомоги (а.с. 14).
Крім того, із змісту позовної заяви слідує, що протягом 2020 року ОСОБА_2 жодного разу не зверталась до відділу служби щодо можливості зустрічі з донькою та до суду щодо повернення доньки на виховання, своїх намірів щодо вирішення подальшої долі дитини не повідомляла.
Доказів протилежного матеріали справи станом на час її розгляду не містять та відповідачем не надано.
При цьому, як вбачається з повідомлення з Комунарського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області від 11.12.2020 року №22/13/5143-2020, вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2020 року ОСОБА_2 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, у зв`язку з чим остання з 09.12.2020 року перебуває на обліку в Комунарському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області (а.с. 15).
Статтею 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5) Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6).
Відповідно до висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському району від 25.01.2021 року №05/01-32/0070 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 , рішення комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах неповнолітньої, на підставі ст. ст. 150, 155, ч. 2 ст. 164, ст. 165 СК України, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , 1989 року народження, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
При розгляді справи по суті судом враховано, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Крім того, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують факт піклування ОСОБА_2 про фізичний і духовний розвиток дитини - ОСОБА_1 , її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, спілкування з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; виявлення інтересу до її внутрішнього світу; створення умов для отримання нею освіти, що можна розцінювати як виховання дитини.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач жодного разу не з`явилась, будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання нею батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини, не надала, суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо. У зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
1.Позов задовольнити.
2.Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Повне рішення складено 24.05.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова