ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/4817/22/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2021 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Шевчук Г.М.
суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок сплаченого судового збору та 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 98 копійок витрат на правничу допомогу адвоката.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в повному обсязі.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2020 року - без змін.

28 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, як зазначає заявник, вказаною вище постановою апеляційного суду не вирішено питання про судові витрати, які понесла позивачка у зв`язку із апеляційним розглядом даної справи у відповідності до ст. 270 ЦПК України.

На вказану заяву відповідач ОСОБА_3 подав заперечення, в якому просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, вважає, що витрати на правничу допомогу є необґрунтованими, стороною не надано жодних доказів понесених витрат, як і не надано опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.

Дослідивши заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, судова колегія вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2021 року позивачка ОСОБА_1 подавала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, де тільки зазначила, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат складає 10 000 грн.( а.с. 135) та просила суд стягнути дані витрати в її користь.

При цьому всупереч вимогам ст.137 ЦПК України, позивачка не подала детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, долучена до відзиву копія договору про надання професійної правничої допомоги від 08.02.21, укладеного між позивачкою - ОСОБА_1 - та адвокатом Костишиним В. М. не є доказом понесених судових витрат, а тільки зазначає перелік робіт які має виконати адвокат та вартість робіт. Однак доказів щодо обсягу наданих послуг і детального опису виконаних робіт та їх вартості матеріали справи не містять.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 року у справі № 690/54/18 вказав, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви про стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова).

Вказані висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі за №404/7619/18 (провадження №61-17654св19), від 12.06.2019 року у справі за №643/13728/16-ц (провадження №61-436св18), від 02.12.2019 року у справі за №712/13400/17 (провадження №61-46176св18) та узгоджуються із висновками що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі за №826/1216/16.

Оскільки адвокатом Костишиним В.М. який діє в інтересах позивачки в передбаченому ЦПК порядку не надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення позивачкою витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн, судова колегія вважає, що слід відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалити додаткову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 607/17334/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді