Справа № 159/5169/20
Провадження № 2/159/114/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 22.03.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримала від позивача грошову суму 90 000 (дев`яносто тисяч) доларів США та зобов`язувалася повернути зазначену суму грошових коштів в термін до 01.04.2020 року. На підтвердження укладання договору позики та його умов була представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання відповідачу позикодавцем визначеної грошової суми. Однак, відповідач отримані грошові кошти не повернула.

Враховуючи викладені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 90000 (дев`яносто тисяч) доларів США. Крім цього, позивач просила вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подала відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що вона позовні вимоги визнає частково. Зокрема, відповідач вказує, що нею було взято у позику 87400,00 доларів США, що позивач підтвердила під час одночасного допиту в Луцькому ВП УМВС України у Волинській області в рамках кримінального провадження № 0002794. Крім цього, відповідач вказує, що суму боргу нею частково було погашено та передано позивачу. Таким чином, актуальний розмір непогашеної заборгованості перед позивачем становить 1283764,25 грн., який відповідач не відмовляється повернути.

Враховуючи викладене, відповідач просила позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позивач подала відповідь на відзив відповідача, де зазначила, що розписка, яка наявна в матеріалах справи, написана ОСОБА_2 22.03.2019 року, є договором позики, оскільки в ній указані всі умови, в тому числі істотні, що притаманні договору позики. У договорі вказані його сторони, предмет договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та строк, до якого необхідно повернути суми позики - до 01.04.2020 року. Позивач вказує, що доводи відповідачки про погашенням нею частини боргу за вказаним договором позики не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявність оригіналу боргової розписки у позивачки без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів часткового повернення боргу. Оскільки до відзиву на позовну заяву не долучено належних та допустимих доказів, які стосуються предмету доказування, договір позики, що оформлений розпискою, на даний момент є чинний, позивач вважає, що позов є підставним та підлягає до повного задоволення.

13.05.2021 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог. Зокрема, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 57400 (п`ятдесят сім тисяч чотириста) доларів США. Крім цього, позивач просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Одночасно з поданням такої заяви, позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності.

21.05.2021 року відповідачем подано до суду заяву про визнання зменшених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутності.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Позивач подала докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору позики відповідачем.

Так, з письмової розписки від 22.03.2019 року, позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 90000 (дев`яносто тисяч) доларів США, які відповідач зобов`язувалась повернути до 10.02.2019 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач, визнавши зменшені позовні вимоги, визнала тим самим факт укладення між сторонами договору позики.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач своїх зобов`язань по даному договору позики не виконала, що визнала, подавши заяву про визнання позову.Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають.

В той же час, оскільки позивач зменшила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 57400 (п`ятдесят сім тисяч чотириста) доларів США, а відповідач визнала зменшені позовні вимоги в повному об`ємі, тому саме ця сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 57400 (п`ятдесят сім тисяч чотириста) доларів США.

Судові витрати суд залишає за позивачем згідно заяви про зменшенння позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 25.08.2007 року Кременецьким РВ УМВС України в Тернопільській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 08.09.2016 року Кременецьким РС УДМС України в Тернопільській області), 57400 (п`ятдесят сім тисяч чотириста) доларів США боргу за договором позики від 22.03.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий П. Ю. Бойчук