Справа № 703/3150/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Спадщину після його смерті прийняла його дружина ОСОБА_3 , оскільки вона постійно була зареєстрована та проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але юридично її не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Спадщину після її смерті прийняла її дочка та мати позивача ОСОБА_1 , оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном померлої, але юридично її не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_1 . Спадщину після її смерті прийняв брат позивача ОСОБА_5 , оскільки постійно був зареєстрований та проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат позивача ОСОБА_5 . Після його смерті позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до державного нотаріуса, однак, нотаріус постановою відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , тому звернулася до суду, оскільки позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву, згідно якої просили справу розглядати без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник Смілянської міської ради Черкаської області надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин в справі у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області (а.с. 8).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 8 від 17 липня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 12 лютого 1949 року уклали шлюб і дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_3 » (а.с. 19).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 1 від 17 липня 2020 року вбачається, що батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області вбачається, що ОСОБА_1 , 09 березня 1968 року, уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 22).

Із свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_6 виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області вбачається, що ОСОБА_1 27 грудня 1986 року уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 21).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (а.с. 23).

Із свідоцтва про народження № НОМЕР_8 виданого РАЦС м. Сміла Черкаської області вбачається,що батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (а.с. 24).

Із довідки виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 6960 від 07 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 . На момент смерті разом із ОСОБА_2 були зареєстровані ОСОБА_3 , 1914 року народження, ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , 1968 року народження, ОСОБА_1 , 1949 року народження (а.с. 15).

Згідно довідки виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 6962 від 07 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 . На момент смерті разом із ОСОБА_3 були зареєстровані ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , 1968 року народження, ОСОБА_5 , 1974 року народження, ОСОБА_1 , 1949 року народження (а.с. 16).

Із довідки квартального комітету № 20 від 28 червня 2020 року № 123109 вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_1 фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлої (а.с. 18)

Як вбачається із довідки квартального комітету № 20 від 28 червня 2020 року № 123108 вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_3 фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлого (а.с. 18).

Згідно довідки квартального комітету № 20 від 11 січня 2021 року № 123686 вбачається, що ОСОБА_14 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із довідки виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 6914 від 06 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На момент смерті разом із ОСОБА_5 зареєстровані особи відсутні, у тому числі малолітні та неповнолітні діти (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 08 лютого 1973 року ОСОБА_2 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Смілянського міськвиконкому № 60 від 07 лютого 1973 року (а.с. 10).

З довідки КП «ЧООБТІ» № 1719-0 від 09 січня 2020 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с. 25).

Згідно листа Смілянської державної нотаріальної контори № 1921/01-16 від 10 жовтня 2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 38-39).

Із листа Смілянської державної нотаріальної контори № 1421/02-14 від 12 грудня 2020 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 . На підставі поданої заяви заведена спадкова справа № 444/2019 рік.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України в редакції 2004 року такий застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 548 ЦК (в редакції 1963 року) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відтак, суд прийшов до висновку про те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги по закону була його дружина ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлого, що підтверджується довідкою квартального комітету Смілянської міської ради № 123108 від 28 червня 2020 року.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги по закону була дочка ОСОБА_1 оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном померлої, що підтверджується довідкою квартального виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 123109 від 28 червня 2020 року.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як передбачено ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Суд зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги по закону був син ОСОБА_5 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою квартального виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 123686 від 11 січня 2021 року.

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем другої черги по закону є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Смілянської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 червня 2020 року вбачається, що 17 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та на підставі поданої заяви була заведена спадкова справа, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 27).

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається набуття права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Як передбачено ст.128 ЦК в ред. 1963 року право власності (право оперативного управління) виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Однак, відсутність правовстановлюючих документів на будинок та державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільний кодекс України в редакції 2004 року, ст.ст. 15, 16,181, 182, 334, 392,1216,1217, 1218, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 128, 131, 132, 548 ЦК в ред. 1963 року, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку під літ. «А1», прибудови - «а1», прибудови - « а2», сарай - «б1», вбиральня - «В1», погріб - «п/д 1», огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3 та водопровід № 4.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 28 березня 2000 року.

Відповідач: Смілянська міська рада Черкаської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 37, м. Сміла Черкаської області, .

Головуючий О.П.Опалинська