БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 4-с/356/4/21
Справа № 355/625/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 суддя Березанського міського суду Київської області, вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 щодо дій та бездіяльності державного виконавця

в с т а н о в и в:

14.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні 11030505.

На підставі розпорядження голови Баришівського районного суду Київської області від 17.05.2021 за вих. № 7689/21-Вих в порядку п. 2 ч. 2,п.4 ч.2 ст. 31, ч. 11 ст. 33 ЦПК України надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльності державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), 20.05.2021року вказана скарга надійшла до Березанського міського суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2021 головуючим суддею по вказаній судовій справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльності державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), визначено суддю Голік Г.К..

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

В своїй скарзі заявник просив поновити строк для подання скарги на неправомірні дії державного виконавця.

Заява обґрунтована тим, що постановою від 27.01.2009 ВП №11030505 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-705 виданий 28.11.2003 Баришівським районним суд Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів,за період з 12.11.2003 року по 18.12.2014 в сумі 42295,95 гривень.Постановами заступника начальника відділу Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції(м.Київ) Бердник А.О. 09.04.2020 року на підставі виконавчого листа №2-705 виданого 28.11.2003 року Баришівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина- ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку встановлено: тимчасове обмеження скаржнику у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; тимчасове обмеження скаржнику у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; тимчасове обмеження скаржнику у праві користування вогнепальною мисливською,пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії,до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Даних постанов він не отримував, у зв`язку з тим,що вони були направлені на адресу: АДРЕСА_1 ,за вказаною адресою він не проживав та не був зареєстрований. Про їх існування взагалі нічого не знав,поки з його заробітної плати з 2021 року не розпочалися незрозумілі для нього відрахування,після чого він звернувся до бухгалтерії за місцем роботи де йому повідомили,що відрахування відбуваються на підставі постанови державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 13.04.2020 року за ВП 1103050. Після чого 30.04.2021 року він звернувся до адвоката за правовою допомогою та 05.05.2021 року,його представник ознайомився з матеріалами даного виконавчого провадження .З матеріалами виконавчого провадження ознайомився лише 05.05.2021 року та дізнався про порушення своїх прав або свобод.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Із самої скарги вбачається ,що про існування постанов заявник взагалі нічого не знав,поки з його заробітної плати з 2021 року не розпочалися не зрозумілі для нього відрахування.

Заявник не вказав конкретної дати коли йому стало відомо даний факт ,посилання з 2021 року не несе в собі конкретного твердження , а саме дати з якої стало відомо. Також заявник не вказав ,дати звернення до бухгалтерії за місцем роботи, де йому повідомили про причини відрахувань.

30.04.2021 року він звернувся до адвоката за правовою допомогою,а 14.05.2021 року звернувся зі скаргою до суду.

Також заявник в скарзі стверджує,що з матеріалами виконавчого провадження ознайомився лише 05.05.2021 року.

Разом з тим, заявником не додано до скарги належних та допустимих доказів , що саме 05.05.2021 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Заявник звертаючись до суду зі скаргою просить поновити строк ,разом з тим не наводить жодної поважної причини його пропуску.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що клопотання викладене в самій скарзі про поновлення строку на подання скарги не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, скарга ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) Бердник Анастасії Олексіївни,підлягає залишити без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 , у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу скарги.

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) Бердник Анастасії Олексіївни, залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г. К. Голік