Номер провадження: 22-ц/813/7002/21
Номер справи місцевого суду: 520/3559/18
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Представника апелянта- ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 )

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Клабукова Романа Володимировичана ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Є.В., стягувач: Кредитна спілка «Кредитінвест» про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст вимог

15.02.2021 року скаржниця звернулась до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хоменко Є.В.

Зазначила, що державний виконавець, неправомірно наклав на нього стягнення щодо витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, оскільки він добровільно виконав рішення суду.

У відзиві на скаргу Другий Київський відділ державної виконавчої служби у м. одесі просить закрити провадження у справі у зв`язку з порушенням правил підсудності посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 766/740/17-ц. від 07.02.2019 року у справі № 927/769/16, посилаючись на те, що спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, оскільки оскільки виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору,витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу,як виконавчих документів в окремому виконавчому проваджені, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того,яким органом, в тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

У поясненнях до відзиву на скаргу адвокат Каблуков Р.В. посилається на те. що постанови державного виконавця про накладення штрафу оскаржується сторонами виконавчого провадження виключно до суду,який видав виконавчий документ.

Короткий зміст суового рішення першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Є.В. , стягувач: Кредитна спілка «Кредитінвест» про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасувано постанову виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Є.В. № 59555205 від 23.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 14630,00 грн.

В іншій частині вимог скарги відмовлено.

Відмовляючи в скарзі ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Є.В. в частині стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору районний суд виходив з того, що виконавче провадження є зведеним, виконавчі дії вчинялись щодо одного виконавчого провадження, подвійне стягнення не допускається.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду в частиені відмови у вимогах скарги на дії державного виконавця та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.Зазначає, що рішення суду виконано без примусу, добровільно,відповідно до графіку розстрочки встановленого постановою Одеського апеляційного суду від 11.03.2020 року та до відкриття виконавчого провадження 16.07.2019 року ним спроачено:

-24.05.2019 року-10 000 грн;

-12.06.2019 року-12 000грню.

У відзиві на апеляційну скаргу Старший державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси просив відмовити в повному обсязі у задоволені скарги ОСОБА_2 посилаючись на те. що про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 було відомо та заявником не було надано заяви про виконання рішення суду та безпідставно вважала,що виконавчі провадження щодо неї завершені.

В судове засідання представник державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16.07.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59555205, винесено постанову про арешт коштів та про арешт майна боржника.

16.07.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59555908.

18.07.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59554888.

06.08.2019 року винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59555205. №59555908. №59554888 в зведене №59729771.

16.07.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

16.07.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника.

16.07.2020 року, 06 09.2019 року. 27.08.2020 року. ІЗ. 10.2020 року були направлені запити до ПФУ МВС. Податкової служби для отримання інформації про доходи, рахунки, транспортні засоби боржника.

Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 11.03.2020 року ОСОБА_2 надано розстрочку виконання рішення №520/3559'18 до 30.05.2020 року.

13.10.2020 року ОСОБА_2 направлено виклик державного виконавця з метою отримання інформації про сплату боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату .

На виклик державного виконавця протягом тривалого часу відповіді не було отримано

27.11.2020 року на адресу Відділу надішла заява про закриття вищезазначених виконавчих проваджень. У поданій заяві повідомлено про сплату заборгованості у розмірі 146 300 гри.

24.12.2020 року винесені чотири постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження

Заборгованість за виконавчим провадженням №59555908. виконавчий збір, втрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі, 30.12.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( далі - Закон № 1404-VІІІ), у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент звернення представником ОСОБА_2 з відповідною скаргою до суду першої інстанції, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому Законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

У правових висновках викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93 гс 18) та у справі № 127/9870/16- ц (провадження № 14-166 цс 18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425 цс 18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639 цс 18).зазначено, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законодавством умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в Законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Така пряма вказівка, зокрема, міститься у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка набула чинності 05 жовтня 2016 року, та відповідно до якої внесені зміни в ЦПК України. Ця редакція нормативного документа підлягає застосуванню у справі відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України.

У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі зазначила, що №754/2223/15-ц вказала, що скарга на дії та рішення державного виконавця не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки частиною другою статті 74 Закон України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Враховуючи, що оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Враховуючи вищевикладене, скарга представника ОСОБА_2 яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії та рішення (постанову) державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про розгляду скарги адвоката Клабуковва Р.В., котрий представляв інтереси ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, визначених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч. 2 ст. 377 ЦПК України).

За таких обставин та вимог ч. 1 ст. 377 ЦПК України, ухвала районного суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне повідомити заявника , що розгляд поданої скарги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі закриття провадження у справі судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК України).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»).

Такого клопотання матеріали справи не містять.

Керуючись ст. 255,367,368,374,377,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 - задовольнити частково

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року - скасувати.

Провадження за скаргою ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Є.В., стягувач: Кредитна спілка «Кредитінвест» про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити заявниці право звернутись зі скаргою в порядку адміністративного судочинства до Одеського окружного адміністративного суду, а також про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови звернутися до суду з заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду в порядку частини 4 ст.377 ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 18.05.2021 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

О.С.Комлева