Справа №932/1193/21
Провадження №2/932/314/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» травня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Шейко А.М.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сьомої Дніпровської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, треті особи - Дніпровська міська рада в особі Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюк Сергія Георгійовича та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Сьомої Дніпровської нотаріальної контори Дніпропетровської області, треті особи Дніпровська міська рада в особі Державних реєстраторів прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Сакалюк С.Й. та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування та виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно обтяження запис №4789291, зареєстроване 12.04.2007 зареєстроване реєстратором Сьомої Дніпровської нотаріальної контори на підставі ухвали 1-879 від 13.11.2000 Сак.суд.Кривий Ріг щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_4 .

Узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.10.2014 він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З метою реєстрації за собою права власності на вказану квартиру він звернувся до державного реєстратора, який рішенням від 04.12.2020 відмовив у реєстрації у зв`язку із існуванням обтяження вказаної квартири. Для з`ясування причин обтяження він звертався до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу та отримав копію вироку у якому не вказано про арешт. Він став першим власником квартири шляхом її приватизації. ОСОБА_4 не є власником квартири. Покликаючись на приписи ст.391 ЦК України просить скасувати та виключити з державного реєстру відомості про обтяження.

Відповідач відзиву, треті особи заперечень не подали.

Позивач в судовому засідання вимоги позову підтримав, надав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Після роз`яснень суду принципу диспозитивності та наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, вказав, що із предметом позову та відповідачами визначився остаточно. Вказав, що третій особі ОСОБА_3 відомо про судове засідання, проте необхідності її участі у ньому вони не вбачають.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про судове засідання були повідомлені належним чином.

Обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 видано свідоцтва про право власності від 27.10.2014 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сакалюк С.Г. Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 04.12.2020 відмовлено у державній реєстрації права власності на вказану квартиру за позивачем та третьою особою.

Підставою вказано - реєстрація в Державному реєстрі прав щодо заявленого майна обтяження: реєстраційний номер 4789291 від 12.04.2007, реєстратор Сьомої Дніпровської державна нотаріальна контори, підстава ухвали 1-879 від 13.11.2000 Сак.суд.Кривий Ріг.

Наявність обтяження підтверджується інформацією із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та листом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 06.01.2021. Із вказаного листа також вбачається наступна інформація: позивач ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_4 , предмет позовних вимог кримінальна справа за ст.ст. 140 ч.2, 140 ч.3, 143 ч.2, 191, 193 ч.3 КК України.

На заяву позивача Саксаганський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надав лист за якою кримінальна справа відносно ОСОБА_4 була знищена, також судом надано копію вироку від 03.10.2001.

Застосовані норми законодавства та висновки Верховного Суду.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, виклаленими у постанові 15.05.2019 у справі №372/2904/17-ц спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року. Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

У постанові від 26.11.2019 у справі N 905/386/18 (пункти 39, 62) Велика Палата Верховного Суду формулювала висновок за яким особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

У відповідності до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.9 ч1 ст.27 вказаного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст.51 ЦПК України залучити співвідповідача чи замінити відповідача суд має право виключно за клопотанням позивача.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).

Висновки суду.

У позові позивач просить скасувати та виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про обтяження, що прямо заборонено спеціальним законом.

Закон передбачає проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, а також у разі визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації прав.

У даному випадку належним та ефективним способом захисту прав позивача має бути позов до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт на майно про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Звертаючись до суду позивач обрав неналежний спосіб захисту, не залучив належних відповідачів, що є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сьомої Дніпровської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, треті особи - Дніпровська міська рада в особі Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюк Сергія Георгійовича та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 17.05.2021.

Суддя: В.І.Цитульський