Провадження 2/522/4574/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

при секретарі - Кісліної В.І,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), за участю третіх осіб: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул.Черняхівського, 6), КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (65044, м. Одеса, Фрунцузьский бульвар, 12а), про визнання незаконними дій про проведення самочинного будівництва, приведення приміщення загального користування у первісний стан відповідно до технічної документації, усунення перешкод у користуванні, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), за участю третіх осіб: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеського міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6), КП «Житлово-комунальній сервіс «Фонтанський» (65044, м. Одеса, Французький бульвар, 12а) про визнання незаконними дій про проведення самочинного будівництва, приведення приміщення загального користування у первісний стан відповідно до технічної документації, усунення перешкод у користуванні, визнання протиправним та скасування рішенні про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 20.09.2018 року.

Справа перебувала на розгляду судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю.

Згідно повторного авто розподілу на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2019 року дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

29.01.2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси справа прийнята до провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 28.03.2019 року.

07.10.2019 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси було закрите підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за участю третіх осіб: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, КП «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», про визнання незаконними дій, зобов`язання усунути перешкоди, визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.11.2019 року на 16.00 год.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи за його відсутності суду не надано.

Представник відповідача надав заяву, в якій вказував на тривалий розгляд справи та наполягав на розгляді справи по суті.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Засади ст. ст. 3, 11 ЦПК України,, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів безстороннім та належним судом, утвореним відповідно до закону.

З викладених обставин суд вважає за можливе розглянути заявлені вимоги за відсутності учасників у справі на підставі наявних доказів, та в зв`язку з таким висновком вказує наступне.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира загальної площею 108.5 кв. м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою виникнення речового права ОСОБА_2 на приміщення загальною площею 108.5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є довідка, серія та номер 511, видана 20.06.2017 року ФОП « ОСОБА_3 ».

В обґрунтування позову позивач посилалася, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 359111322 від 29 червня 2017 року було прийнято з порушенням вимог Закона України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин, є незаконним та таким що порушує його права та інтереси, та заявляє, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме приміщення загальної площею 108.5 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачем були подані підроблені документи. Докази цього твердження позивач не надав.

Також судом встановлено, що 03.08.2020 року Приморською районною адміністрацією надано відповідь на депутатське звернення від 25.07.2018 року депутата Одеської міської ради VII скликання Іонова П.П., в якому голова районної адміністрації зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до будинків ОСББ та знаходиться на обслуговуванні КП «ЖКС «Фонтанський», а згідно наявної інформації будівельні роботи з реконструкції вказаної квартири були розпочаті в 2016 р. на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, з реконструкції квартири, зареєстрованої управлінням ДАБК Одеської міської ради.

Належних та допустимих доказів, достатніх у своїй сукупності, у відповідності до ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження обставин, викладених позивачем у позовній заяві, надано до суду не було і матеріали справи таких доказів не містять.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми право до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку судом враховується правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, стосовно того, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (пункт 5.17 постанови).

Крім того, судом враховуються аналогічні правові позиції висловлені Великою Палатою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 755/9555/15-ц (п. 5.17), від 29 травня 2019 року у справі N 367/2022/15-ц (п. 74), від 20 листопада 2019 року у справі N 8024340/18-а про те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відтак, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадів, встановлених цим Кодексом, Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до части 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідала вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб підтверджували обставини позову щодо дій Відповідача з проведення самочинного будівництва.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку стороною позивача не доведена суду саме та обставина, що відповідачем були проведені реконструкційно-будівельні роботи на спірному об`єкті нерухомості.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функції об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, зо згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Концепції зобов`язує суд обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як, таких, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04. § 58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, враховуючи межі пред`явлених позовних вимог у задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12,13,80,81,89,178,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) за участю третіх осіб: Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняхівського, 6), КП «Житлово-комунальні сервіс «Фонтанський» (м. Одеса, Французький бульвар, 12а), про визнання незаконними дій про проведення самочинного будівництва, проведення приміщення загального користування у первісний стан відповідно до технічної документації, усунення перешкод у користуванні, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

18.05.2021