РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/20089/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/339/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» адвоката Дзунза О.В. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року, ухвалене в складі судді Першко О.О., повний текст рішення складено 04 грудня 2020 року у справі №569/20089/13-ц,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 27 січня 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступник - ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 3, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Договору та Додаткової угоди № 1 від 20 жовтня 2006 року, банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит у сумі 25 000,00 дол. США, а останній зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 25 000,00 дол. США. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01 липня 2013 року має прострочену заборгованість 48 660,61 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 388 944,26 грн., а саме: за кредитом - 19 576,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 156 470,97 грн.; за відсотками - 13 062,61 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 104 409,44 грн.; за пенею 16 022,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 128 063,85 грн.

На виконання умов Договору відповідачу була направлена Вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. В той же день між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.

Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 3 від 27 січня 2006 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачами зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідачів заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, неустойку за невиконання умов договору.

Просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в розмірі 388 944 грн. 26 коп., а саме за кредитом 156 470 грн. 97 коп., за відсотками 104 409 грн. 44 коп. та за пенею в розмірі 128 063 грн. 85 коп.

07 вересня 2020 року представником позивача була подана заява про зміну підстав позову по справі та просив суд стягнути 3% річних та інфляційні витрати на прострочену суму, що складає 359 367,24 грн.

Заява про зміну підстав позову судом не прийнята.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2020 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні боргу у сумі 359 367,24 грн, представник позивача посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Вказує, що позивач скористався своїм правом змінити підстави позову, оскільки станом на 03.09.2020 року рішення суду у справі №1715/11110/12 від 27.09.2012 року, що набрало законної сили не виконане, а тому вважає, що вправі вимагати сплати відповідачем суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення. Суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви про зміну підстав позову та у судовому рішенні не надав жодної оцінки та підстав відмови у її задоволенні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що рішення суду законне та обгрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у стягненні кредитної заборгованості не оскаржується, а тому апеляційнийм судом не перевіряється.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Установлено, що 27 січня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3.

20 жовтня 2006 року між тими самими сторонами була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 3 від 27 січня 2006 року, згідно якої розмір кредиту був збільшений до 25 000 доларів США, а термін його повернення продовжений до 26 січня 2016 року.

В цей же день на забезпечення виконання кредитного договору, був укладений договір поруки № 3-Р-1 від 20 жовтня 2006 року між з АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2

АКБ «ТАС-Комерцбанк» свої зобов`язання за кредитним договором №3 від 27 січня 2006 року та додатковою угодою №1 від 20 жовтня 2006 року виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит в сумі 25 000 доларів США.

В порушення своїх договірних зобов`язань та вимог чинного законодавства ОСОБА_1 неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, в результаті чого, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору, станом на 01 липня 2013 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 48 660,61 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 388 944,26 грн., а саме: за кредитом - 19 576,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 156 470,97 грн.; за відсотками - 13 062,61 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 104 409,44 грн.; за пенею 16 022,00 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 128 063,85 грн.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу №15, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги по кредитних договорах.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Згідно витягу з додатку до договору факторингу від 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» останньому перейшло право вимоги по кредитному договору №3 від 27 січня 2006 року, укладеному з позичальником ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 11 березня 2014 року ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість по кредитному договору № 3від 27.01.2006 року в розмірі 388944 гривні 26 коп. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» відшкодування судових витрат в справі на суму 3441 грн. 00 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду від 10 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі №569/20089/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 11 березня 2014 року ухвалене у справі за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 08 вересня 2020 року на 12 годину 00 хвилин в приміщенні Рівненського міського суду Рівненської області.

Окрім того, заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2012 року в справі №1715/11110/12, яке набрало законної сили 07 листопада 2012 року, було задоволено позов ПАТ «Сведбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» 271 239 грн. 86 коп. заборгованості за кредитним договором №3 від 27 січня 2006 року. Рішення станом на 03.09.2020 року не виконане.

07 вересня 2020 року представником позивача була подана заява про зміну підстав позову по справі, в якій просила звернути стягнення також на вищезазначену суму боргу та на суму боргу за відсотками, нарахованими відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином встановлено, що справу за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а відтак відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК, заяву про зміну предмету позову позивач мав подати не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання.

Проте, представник позивача адвокат Дзунза О.В. подала таку заяву з пропуском зазначеного строку, а саме 07 вересня 2020 року, тобто за одинь день до призначеного судом першого судового засідання, про що свідчить штамп суду про реєстрацію заяви.

Разом з тим, просила суд поновити строк на подання такої заяви враховуючи поважність причин пропуску строку, а саме те що після повернення 24.08.2020 року з Італії вона перебувала на самоізоляції.

Однак, будь-яких доказів про перебування представника позивача на самоізоляції матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 ЦПК України у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. (п.7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції щодо відмови представнику позивача в прийнятті заяви про зміну підстав позову ґрунтується на встановлених обставинах та вимогах закону.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» адвоката Дзунза О.В. залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2020року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 травня 2021 року.

Головуючий : .

Судді :