Справа №464/2552/21
пр № 2-з/464/52/21
У Х В А Л А

21 травня 2021 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

У провадженні Сихівського районного суду м.Львова (суддя Сабара Л.В.), на стадії підготовчого провадження знаходиться цивільна справа № 464/2552/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 25 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05 квітня 2021 року становить 695 000 гривень.

Позивачем ОСОБА_1 , 20 травня 2021 року подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви покликається на те, що відповідачу відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30 листопада 2006 року та реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 від 15 січня 2007 року на праві власності квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 42,20 кв.м. Покликається, що відповідач збирається відчужити належну їй квартиру іншим особам, що підтверджується роздрукованим оголошенням з інтернет ресурсу. Також, до заяви долучив копію звіту про вартість майна вказаної квартири, оцінку здійснив ФОП ОСОБА_3 , 23 березня 2021 року та така оцінюється в сумі 771 100 гривень.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О., оскільки відповідно до звіту автоматизованого розподілу від 20 травня 2021 року суддю ОСОБА_4 виключено з авторозподілу, на підставі табелю (відпустка менше 14 днів).

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить наступного висновку.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з договору купівлі-продажу квартири від 30 листопада 2006 року та реєстраційного посвідчення № НОМЕР_1 від 15 січня 2007 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , записана в реєстрову книгу № 100-86 за реєстровим номером № 7080. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 21 травня 2021 року будь-які відомості щодо вказаної квартири відсутні.

У відповідності до ч.3 ст.149 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Указана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 752/20385/18, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню у даній справі.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Вид забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно квартиру відповідача, який просить застосувати позивач, буде співмірним із заявленими позовними вимогами, забезпечить збалансованість інтересів сторін під час вирішення спору.Відтак, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149, 150,153, 157, 258-261, 263, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 (записано в реєстрову книгу № 100-86 за реєстровим № 7080 15 січня 2007 року), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки (ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче проваджння»).

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Учасники справи:

Стягувач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Боржник: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено та підписано 21 травня 2021 року.

Суддя Г.О.Шашуріна