УХВАЛА

20 травня 2021 року

м. Київ

справа №405/9090/19

провадження № 61-14761ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 16 січня 2020 року за заявою Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року залишено без руху. Запропоновано ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір в сумі 420,40 грн.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року та ухвали Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Таким чином, питання щодо відкриття (відмови у відкритті) касаційного провадження розглядається лише стосовно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року про повернення апеляційної скарги скаржнику.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху з підстав пропуску строку на касаційне оскарження.

На усунення недоліків цієї касаційної скарги ОСОБА_1 надала касаційну скаргу, в якій також просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року,

Суд касаційної інстанції зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 саме в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року та ухвали Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Рєзнік на усунення недоліків надає касаційну скаргу, в якій знову висуває вимоги щодо скасування вищевказаних ухвал.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року та ухвали Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року слід відмовити, оскільки є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї ж особи на те саме судове рішення (пункт 3 частини другої статті 394 ЦПК України).

Стосовно касаційного оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року слід зазначити наступне.

Так на підтвердження причин пропуску строку на касаційне оскарження цієї ухвали ОСОБА_1 надала лист-відповідь АТ «Укрпошта» від 21 квітня 2021 року №1853-Р-202-В, за змістом якого у АТ «Укрпошта» відсутні відомості щодо дати отримання ОСОБА_1 відправлення 29 липня 2020 року, оскільки строк зберігання такого роду даних становить шість місяців з моменту прийняття такої кореспонденції для пересилання, вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Так оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена 12 березня 2020 року. Строк на касаційне оскарження сплинув з урахуванням карантинних заходів сплинув 06 серпня 2020 року. Касаційну скаргу подано 05 жовтня 2020 року, тобто, поза межами строку на касаційне оскарження. Проте, з інформації, отриманою з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернулася до суду вперше у квітні 2020 року та ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року касаційну скаргу було повернуто особі, яка її подала. Відомості про вручення поштового відправлення з ухвалою про повернення касаційної скарги у АТ «Укрпошта» відсутні, оскільки закінчився строк їх зберігання. З касаційною скаргою звернулася до суду вдруге 05 жовтня 2020 року. за таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що заява про поновлення строку є обґрунтованою, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Після усунення недоліків підлягає вирішенню питання про відкриття (відмову у відкритті) касаційного провадження в порядку виконання частини першої статті 394 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Повертаючи касаційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 25 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки не усунула недоліки касаційної скарги в частині сплати судового збору у встановлений судом строк.

Відповідно до частин четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено провадження у справі) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху і запропоновано їй протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали суду усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн.

На виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху 10 березня 2020 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання з проханням про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання мотивоване тим, що вона, як споживач послуг ОКВП «Дніпро-Кіровоград», на підставі частин 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

За правилами частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, не погоджуючись з доводами ОСОБА_1 , що вона звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що скаржник у цій справі не є позивачем, який звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права, а вищевказана норма про звільнення споживача від сплати судового збору застосовується до особи лише за таких умов.

Відповідно до вимог статей 185, 357 ЦПК України якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 не усунула недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк, оскільки не сплатила судовий збір, а доводи щодо звільнення від сплати судового збору не ґрунтуються на законі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Доводи касаційної скарги не містять обґрунтованих посилань на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, натомість, зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 12 березня 2020 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 16 січня 2020 року за заявою Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук