КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа 754/13091/18

11 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Галась І.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

20 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12.09.2008 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею. З відповідачем проживали однією сім`єю у квартирі її батьків до кінця 2015 року. Протягом цього часу їх сімейне життя погіршувалось, після чого шлюбні відносини взагалі припинились. У 2015 році відповідач виїхав з квартири і винайняв окреме житло у м. Києві, з нею та дітьми на контакт не виходить. Спільне господарство не ведуть з 2015 року. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалось, між ними відсутнє взаєморозуміння і довіра, тому примирення неможливе.

Зазначала, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. Відповідач ухиляється від зустрічей з нею та дітьми, протягом декількох років участі в їх утриманні зовсім не бере, за її інформацією офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід.

З огляду на зазначене просила суд:

розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований 12 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1259;

стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття, із застосування індексації у відповідності до закону;

стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття, із застосування індексації у відповідності до закону.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів - задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №176, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 гривень, що підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень, що підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів - задоволено частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №176, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень, що підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень, що підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 10 листопада 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Головко Дмитро Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року в частині стягнення аліментів на дітей в сумі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення аліментів в розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було досліджено всіх обставин, які мають істотне значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Послався на те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів по 2000 грн. на кожну дитину є необґрунтованим та завеликим з огляду на матеріальне становище платника аліментів.

Вказав, що ОСОБА_1 регулярно перераховував на банківську карту позивачки кошти на утримання дітей, що свідчить про те, що відповідач добровільно та з розумінням своєї відповідальності виконував та виконує обов`язок відносно утримання дітей у межах своїх можливостей.

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції не було враховано, що на повному утриманні відповідача перебуває його мати, яка є непрацездатною особою, пенсіонеркою за віком, інвалідом третьої групи.

Також на повному утриманні відповідача перебуває його дружина ОСОБА_5 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не має офіційного працевлаштування та його підробітки є єдиним джерелом його доходів, а розміру заробітної плати ледве вистачає на відносно нормальне існування. Інших додаткових доходів відповідач не має.

Таким чином, у відповідача на утриманні знаходиться три особи: малолітня дитина, дружина яка не працює та мати похилого віку, інвалід третьої групи, відповідач за власний кошт покриває витрати на побут та існування, тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному судом першої інстанції. Вважає, що допустимим розміром аліментів має бути 50% від мінімального прожиткового мінімуму на одну дитину.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Бурдакова Ольга Анатоліївна просить залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років був 1859 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 грн., таким чином з розрахунку мінімального прожиткового мінімуму на двох дітей розмір аліментів мав складати 4177 грн. У свою чергу, судом першої інстанції призначено аліменти в розмірі 4000 грн. на двох дітей, тобто, розмір аліментів навіть менший за встановлений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Звернула увагу на те, що обставини, які можуть вплинути на зменшення присудженого розміру аліментів - відсутні, оскільки відповідач є працездатним, веде трудову діяльність та отримує дохід. Доказів на підтвердження факту утримання відповідачем його матері та матері сина відповідача - ОСОБА_5 відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 12.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 1259, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що сім`я сторін фактично розпалась та зберегти її неможливо.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с.14-15)

Діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 , що не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання доньок, ОСОБА_2 посилалася на те, що діти знаходяться на її утриманні, відповідач не надає належної матеріальної допомоги на їх утримання.

Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення аліментів, стягуючи з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач перебуває в працездатному віці, є батьком малолітніх доньок, а тому зобов`язаний утримувати їх до повноліття, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей не встановлено. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, те, що офіційне місце роботи відповідача невідоме, останній має нерегулярний, мінливий дохід, а також те, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дітей.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогах процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 статі 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частинами 1,2 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено: з 1 січня 2020 року - в розмірі 1779,00 гривень, з 1 липня - 1859,00 гривень, з 1 грудня - 1921,00 гривня. Для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум встановлено: з 1 січня 2020 року - 2218,00 гривень, з 1 липня - 2318,00 гривень, з 1 грудня - 2395,00 гривень.

Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

В позовній заяві ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідач працевлаштований не офіційно, має нерегулярний дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, та на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, із застосування індексації у відповідності до закону.

Відповідач ОСОБА_1 в суді першої інстанції не заперечував, що він працює не офіційно та отримує заробітну плату. Доказів на підтвердження розміру його заробітної плати суду не надав.

З наданих доказів також вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є також батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30 січня 2019 року серії НОМЕР_2 .

Визначаючи розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, суд першої інстанції окрім того, що відповідач є працездатним та має нести рівний з позивачкою обов`язок по утриманню дітей, також врахував наявність у відповідача на утриманні ще однієї малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, доказів щодо розміру свого щомісячного доходу суду не надав та що у нього наявні інші зобов`язання щодо утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей в рівних частках лежить на обох батьках, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень на кожну дитину, що підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аліменти у такому розмірі будуть необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на його утриманні перебуває мати, яка є інвалідом ІІІ групи, оскільки ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження розміру доходу його матері, доказів того, що він надає допомогу своїй матері, чи несе якісь витрати на її утримання, оскільки сам факт непрацездатності матері платника аліментів не може бути враховано як обставину, яка впливає на можливість відповідача утримувати доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на його утриманні перебуває його теперішня дружина ОСОБА_5 , яка є матір`ю його сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 чи перебуває з нею у фактичних шлюбних відносинах. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач надає матеріальну допомогу ОСОБА_5 , чи несе якісь витрати на її утримання.

Не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_1 регулярно перераховував на банківську карту позивачки кошти на утримання дітей, що свідчить про те, що відповідач добровільно та з розумінням своєї відповідальності виконував та виконує обов`язок відносно утримання дітей у межах своїх можливостей. З наданих відповідачем копій квитанцій неможливо встановити цільове призначення платежів, тому твердження відповідача про те, що вказані кошти були сплачені ним саме на утримання дітей не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами та є фактично припущеннями. Крім того, добровільне надання матеріальної допомоги на утримання дітей не позбавляє можливості іншого з батьків, з яким проживають діти, звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

З урахуванням вказаного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів по 2000 грн. на кожну дитину є необґрунтованим та завеликим та що допустимим розміром аліментів має бути 50% від мінімального прожиткового мінімуму на одну дитину.

Також колегія суддів звертає увагу те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича.

В частині задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року в частині стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: