ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2668/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа туристичних послуг «Поїхали з нами», фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , про стягнення коштів, сплачених за туристичні послуги, а також заяву ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат на правову допомогу, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана справа.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачем до початку розгляду справи по суті подано заяву від 21 вересня 2020 року про відмову від позовних вимог із наслідком закриття провадження у справі на підставі ч.1 ст. 206 ЦПК України, наслідки закриття провадження у справі позивачу відомі й зрозумілі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає закрити провадженя по справі на підставі ч.1 ст. 206, п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, прийнявши відмову позивача від позову.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч.1 ст. 206 ЦПК України).

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч.3 ст. 206 ЦПК України).

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України).

Зважаючи на категорію справи - захист прав споживачів, наявні підстави для повернення позивачу судового збору, сплаченого при подачі позову до суду, а саме 1 568 грн. 00 коп. на підставі Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Окрім того, позивачем на підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України ставиться питання про стягнення з відповідача на його користь понесених ним у справі витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги та платіжного документа про сплату вказаної суми.

Так, відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг таким адвокатом, й дійшлов висновку, що розмір таких витрат, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 4 000 грн.

Так, враховуючи рівень складності справи, яка розглядалась судом у порядку спрощеного прозовного провадження, на якому наполягав сам позивач, вважаючи таку справу нескладної категорії, те, що адвокат в судовому засіданні участі не приймав, відповідно відсутність судових засідань, неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги у порядку підготовки позову та подачі такого позову до суду першої інстанції, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді та відсутність судових засідань), незначний об`єм матеріалів (40 аркушів), критерій реальності таких витрат, наданий акт виконаних робіт, який є завищеним у часових межах, суд вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу завищеним.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у своїх постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід вислітлений у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищенаведеного та п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. 142, ч.1, ч.3 ст. 206, п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа туристичних послуг «Поїхали з нами», фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , про стягнення коштів, сплачених за туристичні послуги, - закрити.

Повернути ОСОБА_1 згідно платіжної квитанції від 24 червня 2020 року, УДК у Дарницькому районі м. Києва, кредит рахунок НОМЕР_2, рахунок отримувача - 38021179, кошти судового збору у сумі 1 568 (одна тисяча п`ятсом шістдесят вісім) грн. 00 (нуль) коп.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат на правову допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур», код ЄДРПОУ - 34191244, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 (нуль) коп. - понесених позивачем витрат на правову допомогу.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч.2 ст. 256 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: