РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Одеса Справа № 522/19763/20

Провадження № 2/522/910/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) їх матері ОСОБА_2 , але не менше розміру прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дітьми повноліття, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.11.2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання на 14 грудня 2020 року.

14.12.2020 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судових повісток відповідачу, судове засідання відкладене на 18.01.2021 року.

18.01.2021 року, у зв`язку з наданням відповідачем заяви про відкладення розгляду справи, судове засідання відкладене на 23.02.2021 року.

01.02.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 23.02.2021 року суд зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, прийняв до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, та перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 09.03.2021 року.

09.03.2021 року ОСОБА_1 надав суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку починаючи з дати подачі позову до досягнення ним повноліття, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, та призначено до судового розгляду по суті на 26 березня 2021 року.

26.03.2021 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи. У зв`язку з чим судове засідання відкладене на 19.05.2021 року.

Представник ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без його участі та просив зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Також зазначив, що первісний позов визнає в частині стягнення ј частини доходів ОСОБА_2 , в решті первісних позовних вимог просив відмовити.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 2003 року по 2018 рік сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час спільного проживання однією сім`єю у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси 02.12.2003 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 11 квітня 2012 року, актовий запис №3312 від 21 квітня 2012 року.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 26.12.2017 року припинила підприємницьку діяльність, а після отримання спадщини 14 червня 2018 року стала власником двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим припинила спільне проживання з позивачем, з яким залишився проживати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на день розгляду справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з матір`ю ОСОБА_2 та діти перебувають на повному утриманні того з батьків, з ким вони проживають.

Крім того ОСОБА_1 зазначає, що на його утриманні також знаходиться його непрацездатна мати ОСОБА_5 , 1947 року народження, йому далі все важче заробляти достатні кошти на повноцінне утримання сина ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відповідна фінансова участь в утриманні останнього ОСОБА_2 стає необхідною і невідкладною.

Крім того, у відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що згодний з тим розміром аліментів, який буде сплачуватися ОСОБА_2 .

У своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 неодноразово, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв до неї та дітей домашнє насильство.

Відмовившись продавати квартиру, яка залишилась їй у спадок від матері, ОСОБА_1 побив ОСОБА_2 та вигнав на вулицю без документів, відсторонивши останню від спілкування з дітьми.

З липня 2020 року по жовтень 2020 року син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з ОСОБА_2 , але після того як остання розпочала ремонт, син переїхав тимчасово до житла батька, оскільки в квартирі стало проживати зовсім не зручно.

15.12.2020 року ОСОБА_1 заборонив сину ОСОБА_3 йти до нього додому і залишив його на вулиці без речей, коштів та їжі.

На сьогоднішній день ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим остання звернулася до суду із зустрічним позовом.

На сьогоднішній день вона з сином ОСОБА_3 проживає у квартирі, яка потребує ремонту, має заборгованість перед банком, заборгованість по комунальним платежам, немає постійної роботи та заробітку.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст.ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, якою передбачені вимоги щодо допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів щодо свого працевлаштування та розміру доходу.

З листа ГУ ДПС в Одеській області 186/15-32-12-10-04 ід 14.01.2021 року вбачається, що станом на 13.01.2021 року ФОП ОСОБА_6 перебуває на обліку у Приморській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області зі станом 11- Припинено, але не знято з обліку.

Згідно ІТС «Податковий блок», станом на 13.01.2021 року ФОП ОСОБА_6 не має відкритих рахунків у банківських установах.

Згідно ІТС «Податковий блок», станом на 13.01.2021 року ФОП ОСОБА_6 на території Одеської області є засновником (учасником) Колективного підприємства «ОДЕСАЗОВНІШТРАНС».

Будь-яких доказів щодо доходів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , офіційного працевлаштування сторін, їх додаткового доходу від підприємницької діяльності, сторонами до суду не надано.

Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути на користь позивача з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме з 09.11.2020 року, і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , що буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити його належний фізичний та духовний розвиток.

Щодо вимог ОСОБА_1 про аліментів у випадку продовження навчання до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двадцяти трьох років суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 198 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Правовий статус дитини має особа, до досягнення нею повноліття (ст.6 СК України).

У відповідність зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець встановлює обов`язок батька/матері утримувати дитину до досягнення нею повноліття незалежно від наявності у них матеріальної можливості надавати таку допомогу. Після досягнення дитиною повноліття - лише якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов`язок по утриманню повнолітніх дочки або сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у випадку продовження навчання дітей до досягнення двадцяти трьох років, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень, та не може бути умовним, а розглядати справи та приймати рішення на майбутнє, суперечить приписам чинного законодавства України, а отже відповідна частина позовних вимог позивача не підлягає задоволенню судом.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 суд вважає за необхідне його задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання зустрічного позову, а саме з 01.02.2021 року, і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити його належний фізичний та духовний розвиток.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збірна користь держави.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме з 09.11.2020 року, і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині задоволення позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання зустрічного позову, а саме з 01.02.2021 року, і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 20.05.2021 року.

Суддя В.В. Кузнецова