Справа № 645/573/21
Провадження № 2/645/985/21

Р І Ш Е Н Н Я
18 травня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання Калягіна М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення пені, суми 3% річних та інфляційних нарахувань, -
Позов обґрунтований тим, що 11.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір ML-709/036/2008, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 62 916,77 доларів США, зі сплатою фіксованого відсотка 4,99 % річних + FIDR, з кінцевим строком повернення кредиту 11.06.2038 року. У порушення вимог кредитного договору відповідач не здійснював погашення кредиту. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2009 року у справі № 2-4083/09 з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором ML-709/036/2008 у розмірі 577 407, 19 грн, яка складається з: 502 603, 84 основний борг; 53 533, 56 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 21 219, 79 грн пеня; штрафні санкції 50,00 грн, 1700,00 грн судового збору; 120,00 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання та право вимоги за кредитним договором ML-709/036/2008 від 11.06.2008 року. На час звернення позивача до суду, рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2009 року у справі № 2-4083/09 не виконане. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у позовній заяві наведені розрахунки сум, які на думку останнього, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 Пеню розраховано за період з 21.01.2020 року по 21.07.2020 року на заборгованість в сумі 502 603, 84 грн. в розмірі 45 289, 27 грн. Три відсотки річних розраховані позивачем за період з 25.12.2009 року по 21.01.2021 року на заборгованість в сумі 502 603, 84 грн. в розмірі 167 139, 87 грн. Інфляційні нарахування розраховані позивачем за період з 21.01.2018 року по 21.01.2021 року на заборгованість в сумі 502 603, 84 грн. в розмірі 91 259,97 грн.
Провадження у справі відкрите 03 лютого 2021 року.
Представник позивача адвокат Жила П.С. у судове засідання не з`явився, 12.03.2021 року до суду надійшла заява представника про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заявив усне клопотання про застосування до вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовної давності.
Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 11.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір ML-709/036/2008, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 62 916,77 доларів США, зі сплатою фіксованого відсотка 4,99 % річних + FIDR, з кінцевим строком повернення кредиту 11.06.2038 року (а.с. 4-7).
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15 грудня 2009 року у справі № 2-4083/09 з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором ML-709/036/2008.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2017 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-4083/09 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2009 року про забезпечення позову (а. с. 12-14).

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року ухвалено, зокрема, вважати встановленим зміст відновленої резолютивної частини вказаного заочного рішення в такій редакції: «Позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 577 407,19 грн, яка складається з наступного: основний борг у розмірі 62 864,77 доларів США, що еквівалентно 502 603,84 грн за офіційним курсом НБУ станом на 10 вересня 2009 року; проценти за користування кредитом у розмірі 6 695,88 доларів США, що еквівалентно 53 533,56 грн за офіційним курсом НБУ станом на 10 вересня 2009 року; пеня в розмірі 21 219,79 грн; штрафні санкції за невиконання зобов`язань - 50,00 грн, а також 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи» (а. с. 15-17).

Розглядаючи апеляційні скарги на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ML-709/036/2008 від 11.06.2008 року (справа № 645/12572/13) апеляційний суд зазначив, що матеріали справи свідчать про те, що 11 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого відповідно до статуту є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-709/036/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 62 916,77 доларів США зі сплатою фіксованого відсотка 4,99% річних + FIDR строком повернення до 11 червня 2038 року. 29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю за вказаним кредитним договором.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність же судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Таким чином, суд вважає встановленим, що 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання та право вимоги за кредитним договором ML-709/036/2008 від 11.06.2008 року (а.с. 18-25).

Що стосується доводів відповідача про те, що судом апеляційної інстанції у справі № 645/12572/13 розглядалися аналогічні вимоги позивача, як у даній справі № 645/573/21, то вони є помилковими, оскільки постановою Харківського апеляційного суду від 07 липня 2020 року було констатовано, що оскільки банк реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008, що підтверджується рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2009 року, ухваленим по цивільній справі № 2-4083/09, втрачене судове провадження по якій було відновлене рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2017 року, і судове рішення підлягає виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за даним кредитним договором відсутні.

Тобто предметом позову у вказаній справі було стягнення саме заборгованості за кредитним договором. У справі ж № 645/573/21 позивач просить суд стягнути з відповідача не суму заборгованості, а суми за прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором, яким їй надано кредит строком до 11 червня 2038 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом процентів за користування коштами, пені з позичальника.

Судовим рішенням від 15 грудня 2009 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем ОСОБА_1 рішення суду від 15 грудня 2009 року у справі № 2-4083/2009 зміст відновленої резолютивної частини якого встановлений Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 липня 2017 року в такій редакції: «Позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 577 407,19 грн, яка складається з наступного: основний борг у розмірі 62 864,77 доларів США, що еквівалентно 502 603,84 грн за офіційним курсом НБУ станом на 10 вересня 2009 року; проценти за користування кредитом у розмірі 6 695,88 доларів США, що еквівалентно 53 533,56 грн за офіційним курсом НБУ станом на 10 вересня 2009 року; пеня в розмірі 21 219,79 грн; штрафні санкції за невиконання зобов`язань - 50,00 грн, а також 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи» (а. с. 15-17).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та буде тривати до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у позовній заяві наведені розрахунки сум, які на думку останнього, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1

Пеню розраховано за період з 21.01.2020 року по 21.07.2020 року на заборгованість в сумі 502 603, 84 грн. в розмірі 45 289, 27 грн.

Три відсотки річних розраховані позивачем за період з 25.12.2009 року по 21.01.2021 року на заборгованість в сумі 502 603, 84 грн. в розмірі 167 139, 87 грн.

Інфляційні нарахування розраховані позивачем за період з 21.01.2018 року по 21.01.2021 року на заборгованість в сумі 502 603, 84 грн. в розмірі 91 259,97 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 45 289, 27 грн., то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, і такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У судовому засіданні 18 травня 2021 року відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц зазначила, що помилковим є висновок про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. У той же час, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Позивач звернувся за стягненням з ОСОБА_1 3 % річних за час прострочення та, який, як він вважав, тривав з липня 25 грудня 2009 року по 21 січня 2021 року, а інфляційних нарахувань з 21.01.2018 року по 21.01.2021 року, з чим суд не може погодитися з огляду на викладене вище та наступне.

У цій справі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пред`явило позов (направило його до суду) 28 січня 2021 року (а.с. 36).

Таким чином, строк позовної давності для вимог позивача у цій справі спливає 28 січня 2021 року, проте при визначенні граничного строку позовної давності суд не може вийти за межі позовних вимог, оскільки позивач просить стягнути відповідні суми по 21.01.2021 року.

Таким чином, розрахунок 3% річних судом здійснюється за період з 28.01.2018 року (дата направлення позову до суду) по 21.01.2021 року (згідно позовних вимог) за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. З 28/01/2018 до 31/12/2019 - 502 603,84 x 3 % x 703 днів : 365 : 100 = 29 040,86 грн; з 01/01/2020 до 31/12/2020 - 502 603,84 x 3 % x 366 : 366 днів : 100 = 15 078,12 грн; з 01/01/2021 до 21/01/2021 - 502 603,84 x 3 % x 21 день: 365 : 100 = 867,51 грн. Всього штрафних санкцій: 44 986,49 грн.

Розрахунок інфляційних нарахувань судом здійснюється за період з 28.01.2018 року (дата направлення позову до суду) по 21.01.2021 року (згідно позовних вимог) за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період: IIc (100,90 : 100) x (101,10 : 100) x (100,80 : 100) x (100,00 : 100) x (100,00 : 100) x (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) = 1.19693447. Інфляційне збільшення: 502 603,84 x 1.19693447 - 502 603,84 = 98 980,02 грн.

Позивач просить стягнути інфляційні нарахування з 21.01.2018 року по 21.01.2021 року в сумі 91 259,79 грн, тобто суму меншу, ніж визначено судом. В цій частині позовні вимоги суд задовольняє в межах позовних вимог на суму 91 259, 79 грн.

Питання щодо судового збору вирішується судом в порядку ст. 141 ЦПК України.

При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 4555, 34 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 122 від 26 січня 2021 року.

Судовий збір суд стягує пропорційно задоволеним позовним вимогам. Сума судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача розраховується за формулою: Х = грошова оцінка задоволених позовних вимог (91 259, 79 грн.+ 44 986,49 грн) х понесені позивачем судові витрати (4555, 34 грн) / ціна позову (303 688, 93 грн) = 2043,70 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 3% річних в сумі 44 986 (сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) грн 49 коп та інфляційні нарахування в сумі 91 259 (дев`яносто одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять) грн 79 коп за прострочення виконання грошового зобов`язання за період 28.01.2018 року по 21.01.2021 року за кредитним договором від 11 червня 2008 року № ML-709/036/2008.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 2043,70 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», , м.Київ, вул. Фізкультури, буд.28-Д;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Повний текст рішення складене 21.05.2021 року.

Суддя -