Ухвала

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 737/250/20

провадження № 61-7078ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2020 року, додаткове рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № DN81AR01770060 від 27 грудня 2007 року у розмірі 290 746,70 грн.

У мотивування заявлених вимог зазначало, що 27 грудня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DN81AR01770060, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 87 592,44 грн на термін до 26 грудня 2014 року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав, проте ОСОБА_1 умови кредитного договору щодо погашення заборгованості у встановленому договором порядку та строки не виконував, внаслідок чого станом на 11 лютого 2020 року виникла заборгованість у розмірі 290 746,70 грн, із яких: 44 454,73 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 22 141,07 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 13 317,20 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 210 833,70 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. У забезпечення виконання зобов`язання за договором № DN81AR01770060 від 27 грудня 2007 року, АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки. Позивач направив відповідачам письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № DN81AR01770060 від 27 грудня 2007 року, проте зазначена вимога була залишена останніми без задоволення.

Рішенням від 22 грудня 2020 року Куликівський районний суд Чернігівської області відмовив АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Додатковим рішенням від 13 січня 2021 року Куликівський районний суд Чернігівської області задовольнив заяву адвоката Кравченка В. В. про ухвалення додаткового рішення, ухвалив у даній справі додаткове рішення про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 8 800 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2020 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Додаткове рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2021 року залишено без змін.

26 квітня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» через засоби поштового звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2020 року, додаткове рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн) та становить 290 746,70 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2020 року, додаткове рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2021 року та постанова Чернігівського апеляційного суду від 31 березня 2021 року ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2020 року, додаткове рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук