ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/3350/20 Головуючий в І інстанції: Берлімова Ю.Г.
Номер провадження: 22-ц/819/790/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року, у складі судді Берлімової Ю.Г., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Генічеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В :

20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила оголосити померлим її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзерагюх Мартунинського району Армянської РСР, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована наступним.

10 квітня 1991 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , з яким вони разом мешкали в будинку АДРЕСА_1 .

Восени 1999 року чоловік пішов з дому та більше не повернувся. З того часу від нього жодних відомостей не надходило.

У зв`язку з цим вона звернулась до суду із заявою про визнання його безвісти відсутнім. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2004 року вказану її заяву було задоволено.

Зазначає, що з того часу минуло більше п`ятнадцяти років, однак ніяких відомостей про місце перебування її чоловіка так і не надійшло. Виходячи з вказаного, її чоловіка можна оголосити померлим. Це необхідно їй для оформлення спадщини.

У своєму зверненні до суду Генічеський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заперечень по справі за вказаною заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою не має (а.с.18).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_1 , пославшись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.

Зокрема, зазначила, що суд не звернув уваги на наявність доказів для задоволення заяви. Зокрема, те, що в Україну з Вірменії вони з чоловіком приїхали у 1992 році, від спільного проживання мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народилися та постійно проживають в Україні. В 1997 році чоловік купив житловий будинок в с. Щорсівка (тепер Олексіївка) Генічеського району, в якому вона проживає до цього часу, що підтверджується долученою до скарги випискою з погосподарської книги. А також не врахував того, що з 1999 року не лише її сім`я, але й рідні її чоловіка (його сестра) займалися його розшуком. Це підтверджується наявністю запитів на телепередачу "Жди меня", які знаходяться на сайті вказаної телепрограми, копії яких долучені до апеляційної скарги. Але жодних відомостей до цього часу ніким із його родичів не отримано. З наданої їй в Генічеському РАЦС інформації вбачається, що ніяких відомостей про реєстрацію шлюбу її чоловіком в Україні не знайдено. Після визнання чоловіка безвісно відсутнім вона кілька разів була у Вірменії, на батьківщині чоловіка, спілкувалась з його родичами, але вони також з 1999 року жодних відомостей про нього не мають. При цьому вказала, що вона особисто не дуже добре розуміє українську мову й майже не орієнтується в законодавстві, тому в судовому засіданні розповіла не про всі зусилля їхньої сім`ї в пошуках чоловіка. Але навіть і вказані нею докази, на її думку, є достатніми для задоволення заяви.

Також вказала, що у своєму рішенні суд не вказав, які обставини викликають у нього сумнів щодо правомірності її вимог, належним чином не мотивував прийняте рішення, не вказав, в чому неправдивість показань свідків.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 18.05.2021р об 11-00 годині, однак жоден із учасників справи, які були належним чином повідомлені про час та місце її розгляду, до суду не з`явилися. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , справжність перекладу якого з Вірменської мови засвідчено приватним нотаріусом Новотроїцького районного нотаріального округу, громадянин ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Дзерагюх Мартунинського району Армянської РСР, та громадянка ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Дзерагюх Мартунинського району Армянської РСР, уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про заключення шлюбу 1991 року зроблено запис за №15. Після укладення шлюбу обом подружжя присвоєно прізвище " ОСОБА_7 " (а.с.5).

Згідно копії паспорта громадянина України повне ПІБ заявниці: ОСОБА_1 , вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Дзерагюх Мартунінського району Вірменія. Паспорт видано 05 травня 2004 року Генічеським РВ УМВС України в Херсонській області. Зареєстроване місце проживання заявниці за даними Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області: с. Щорсівка, 52 (а.с.6).

За копією нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 27.08.1997 року ОСОБА_5 купив у ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.3).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2004 року у справі №2-1778/04 за заявою ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім чоловіка ОСОБА_2 вказану заяву було задоволено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с. Дзерагюх Мартунинського району Армянської РСР було визнано безвісно відсутнім з 22 листопада 1999 року (а.с.4).

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, обставини справи, апеляційний суд вважає поважною причину неподання скаржницею у встановлений строк доказів, у зв`язку з чим ухвалив прийняти їх на стадії апеляційного перегляду справи.

Таким чином, при апеляційному розгляді до матеріалів справи були долучені наступні документи та матеріали, що були долучені до апеляційної скарги:

--- копії Свідоцтв про народження двох дітей заявниці, а саме сина ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Новогригорівка Генічеського району Херсонської області, та дочки ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Щорсівка Генічеського району Херсонської області (а.с.31, 32);

--- виписка з погосподарської книги №2 села Олексіївка (Щорсівка) за 1991-1995 роки, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Виписка дана за підписом старости сіл Олексіївка, Ярошок, Бойове від 01.03.2021 року за №106 (а.с.33);

--- Довідка Щорсівської сільської ради від 14.12.2017 року в тому, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 проживає за адресою АДРЕСА_1 та є фактичним користувачем житлового будинку. Попереднім власником будинку за вищевказаною адресою був ОСОБА_2 , який виїхав (а.с.34).

Також до матеріалів справи долучено відповідь в.о. начальника Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі Державної податкової служби України від 06.04.2021 року на запит Херсонського апеляційного суду від 26.03.2021 року, зроблений за клопотанням заявниці, відповідно до якої (тобто відповіді) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримував податковий номер в органах державної податкової служби Херсонської області, також він не перебуває на обліку в контролюючих органах як фізична особа-підприємець.

Скріншоти запитів від 17.11.2012 року та від 02.11.2013 року на телепередачу "Жди меня" щодо пошуку ОСОБА_2 , які знаходяться на сайті вказаної телепрограми (а.с.29, 30), не містять ознак офіційного документу, а тому суд ухвалив до розгляду їх не приймати.

Звернення заявниці до суду зумовлено тією обставиною, що, як вона вказує, з часу визнання чоловіка безвісно відсутнім (2004 року) відомості про нього відсутні та наразі вона має на меті оформити спадщину, оскільки у власності чоловіка перебуває житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили, що відомості про ОСОБА_2 відсутні з 22 листопада 1999 року, коли той пішов з дому.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не надала суду жодних доказів, що свідчать про здійснення дій щодо пошуку ОСОБА_2 , а також з відсутності про нього відомостей після рішення суду, яким його визнано безвісти відсутнім. Також суд виходив з того, що заявницею не вчинялось жодних звернень до правоохоронних органів та дій, направлених на пошуки чоловіка, що не дозволяє дійти висновку про повний і вичерпний обсяг вжитих заходів щодо розшуку зниклого ОСОБА_2 . Також суд виходив з того, що у заявниці відсутні як інформація, так і припущення, згідно яких судом можливо було б зробити висновок про смерть ОСОБА_2 , що заявниця не вказує на жодні обставини, які могли б спричинити смерть останнього. Також суд виходив з того, що жодна із обставин (що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку) не підтверджується реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки. Також суд виходив з того, що пояснення свідків фактично підтверджують лише той факт, що з 1999 року жодні відомості про чоловіка заявниці не надходили, що, в свою чергу, не може бути єдиною та самостійною підставою для визнання особи померлою з вищенаведених обґрунтувань. Як вказав суд, сам по собі факт непроживання особи за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність відомостей про його місце перебування не є безумовною підставою для визнання такої особи померлою.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Згідно ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У відповідності до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст ч.1 ст.46 ЦК України.

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи й давши належну оцінку зібраним доказам по справі, врахувавши те, що заявницею не надано доказів, що свідчать про здійснення дій щодо пошуку ОСОБА_2 , а також відсутність про нього відомостей після рішення суду, яким його визнано безвісти відсутнім, врахувавши те, що заявницею не вчинялось жодних звернень до правоохоронних органів та дій, направлених на пошуки чоловіка, прийшов до вірного висновку про відсутність як інформація, так і припущення, згідно яких судом можливо було б зробити висновок про смерть ОСОБА_2 , а також до висновку про те, що жодна із обставин (що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку) не підтверджується реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки. Прийшовши до такого висновку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд із урахуванням положень ст.46 ЦК України доходить висновку про відсутність достатніх підстав для припущення смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, як встановлено рішенням суду в іншій справі про визнання вказаної особи безвісно відсутнім, з листопада 1999 року по листопад 2004 року відсутній за місцем свого проживання.

При цьому апеляційний суд враховує те, що заявницею не надано належних доказів з приводу цього. Зокрема, нею не надано доказів того, що вказана особа не має закордонного паспорта, не перебуває на обліку в органах соціального захисту населення, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, а також щодо нього відсутня будь-яка інформація протягом останніх сімнадцяти років. З цією метою заявницею не подавались запити щодо вказаної особи на отримання довідки про відсутність судимості (до Міністерства внутрішніх справ), про відсутність вказаної особи в реєстрі неплатників аліментів, про розшук даної особи, а саме про те, що встановити місцеперебування вказаної особи не вдалося (до відповідного відділу поліції за останнім місцем проживання ОСОБА_2 ). Нею не надано даних з бази безвісті зниклих, яка створена Міністерством внутрішніх справ.

Як вже зазначалось, відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

До своєї заяви заявницею у якості доказів додано лише Свідоцтво про укладення шлюбу (її з ОСОБА_2 ), Договір купівлі-продажу будинку від 27.08.1997 року та рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 листопада 2004 року у справі №2-1778/04 за заявою ОСОБА_1 про визнання безвісно відсутнім чоловіка ОСОБА_2 .

Жодних інших доказів, а саме жодних офіційних документів від будь-яких органів державної влади з приводу даного питання, нею при поданні заяви подано не було, що, не зважаючи на долучення деяких доказів до матеріалів справи при апеляційному розгляді, унеможливило задоволення заяви.

Однак це не позбавляє заявницю права, за наявності підстав, на повторне подання аналогічної заяви.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із недоведеності обставин, на підставі яких можливо було б зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та є такими, що висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржниці на наявність доказів для задоволення заяви, зокрема, на те, що з 1999 року не лише її сім`я, але й рідні її чоловіка (його сестра) займалися його розшуком. При цьому суд апеляційної інстанції враховує відсутність безумовних доказів, те, що, як вказано вище, зазначене заявницею не підтверджено належними й допустимими доказами.

Також не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржниці на відсутність мотивування судом свого рішення та незазначення судом в чому полягає неправдивість показань свідків. При цьому апеляційний суд виходить з того, що суд належним чином мотивував своє рішення, а, як ним зазначено, пояснення свідків фактично підтверджують лише той факт, що з 1999 року жодні відомості про чоловіка заявниці не надходили, що, в свою чергу, не може бути єдиною та самостійною підставою для визнання особи померлою з вищенаведених обґрунтувань.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 18 травня 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська