Справа № 347/23/21
Провадження № 2/347/206/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку із чим підписав заяву №б/н від 06.06.2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов?язкового платежу. Однак, взяті на себе зобов"язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом в розмірі 12749,97 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів,що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно анкети-заяви б/н від 06.06.2013 року (а.с.22), позивач оформив на ім`я відповідача кредитну картку, на якій 13.07.2018 року було встановлено кредитний ліміт у сумі 1500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач ознайомився і погодився з тим, що дана заява разом з Пам?яткою клієнта, із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до наданої банком довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , картковий рахунок відповідачу було відкрито 27.04.2016 року, кредитний ліміт 09.08.2017 року був встановлений в розмірі 0,00 грн., який починаючи з 13.07.2018 року з суми 1500 грн. змінювався, та станом на 05.10.2018 року був встановлений в розмірі 10000 грн. (а.с.20).

У відповідності до положень ч.2 ст.1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.06.2013 року (а.с.10-14), виданої АТ КБ «Приват Банк» у вигляді таблиці, загальна сума заборгованості починаючи з 01.10.2019 року та станом на 22.11.2020 року становить 20826,71 грн., зокрема: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі за простроченим тілом кредиту) складає 12749,97 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦКУ 8076,74 грн. Однак, банком заявлена до стягнення лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12749,97 грн.

Тобто, банк бажає стягнути з боржника заборгованість за тілом кредиту за період з 01 жовтня 2019 року по 22 листопада 2020 року в розмірі 12749,97 грн.

Суд, зважаючи на правові позиції викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), погоджується із тим, що в даному випадку між сторонами не було укладено договір, відповідно до якого сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. А тому до стягнення підлягає лише сума заборгованості за тілом кредиту.

Проте, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що розмір тіла кредиту вказаний позивачем у розрахунку заборгованості (12749,97 грн.) не відповідає дійсності.

А саме, з долученої банком до позовної заяви виписки по рахунку боржника ОСОБА_1 (а.с.15-19), в якій детально відображено рух коштів по кредитному рахунку боржника, видно, що станом на 01 жовтня 2019 року заборгованість на рахунку боржника становила 30095,91 грн. (зворот а.с.16), а станом на 19.11.2020 року (останній день вказаний у виписці) 20826,71 грн. (а.с.15). Тобто, різниця між вказаними сумами становить 9269,20 грн., а не пред?явлена до стягнення банком сума 12749,97 грн.

Окрім того, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 (а.с.20), востаннє зміна кредитного ліміту відбулася 05.10.2018 року із збільшенням кредитного ліміту до 10 000 грн. Тобто, тіло кредиту не може перевищувати наданих банком коштів, а тому не може становити заявлену у позові до стягнення суму 12749,97 грн.

Водночас, з тієї ж виписки по рахунку боржника видно, що в суму заборгованості за тілом кредиту 9269,20 грн., входить пеня за прострочку за кредитом в розмірі 1949,92 грн., яка з огляду на вищенаведену правову позицію, не підлягає до стягнення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту, що дає суду підстави для часткового задоволення позову та стягнення судових витрат, понесених позивачем. А тому, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 7319,28 грн.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути оплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1206,68 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 625, 1046-1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь АТ КБ «Приват Банк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги 50, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.06.2013 року в розмірі 7319 (сім тисяч триста дев?ятнадцять) грн. 28 коп. станом на 22.11.2020 року, а також 1206,68 грн. оплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Гордій