Справа № 309/3370/21
Провадження № 2/309/811/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я. В.

за участю секретаря Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Хустської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в Хустський районний суд з позовом до Хустської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що вони є членами однієї родини, де ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_3 ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_2 і онучкою ОСОБА_1 та матір`ю ОСОБА_4 , проживають та зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Цю квартиру 1976 року дістав у користування своїй сім`ї ОСОБА_5 за місцем роботи, оскільки він працював як спеціалист у пожарній частині м. Хуста (пізніше СДПЧ-10).1 З 1976 року проживає у цій квартирі ОСОБА_2 (уроджена ОСОБА_6 ) - їх дочка, 1964 р.н., яка оселилась у квартирі разом з батьками.

ОСОБА_7 проживає в квартирі з дня народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце постійного проживання зареєстровано з 21.04.2007 року. З моменту народження проживає в квартирі її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 трагічно загинув 07.01.2020 року Всі інші члени сім`ї на теперішній час проживають в квартирі, яка є для них усіх єдиним житлом. Як громадяни України зідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» вони мають право приватизувати житло, в якому проживають, однак реалізувати своє право не можуть, оскільки кварира як об`єкт нерухомого майна немає власника або балансоутримувача, не визнана відомчою або службовою житловою площею.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, Однак вони не можуть реалізувати своє право на приватизацію квартири, у якій вони проживають, через невизначеність правового статусу цього житла.

На сьогоднішній день вони добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються квартирою в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , і утримують її у належному стані з метою недопущення руйнування та псування, підтримують в справності комунальні мережі та сплачують комунальні послуги з електро, - газо, - водопостачання квартири.

У 2019 році ОСОБА_5 звернувся до Хустської міської ради з приводу приватизації квартири, на що у січні 2020 року вони отримали відповідь про те, що квартира не перебуває на балансі Хустської міської ради та що Хустська міська рада не є органом приватизації щодо цієї квартири. Також він звертався до Хустського державного підприємства технічної інвентаризації з приводу виготовлення технічного паспорту на квартиру. Такий технічний паспорт було виготовлено. З паспорту вбачається, що квартира не є аварійною та придатна до користування як житло. Одночасно у Хустському ДБТІ роз`яснили, що право на квартиру, яку вони займають, не зареєстровано ні за ким, якщо їх сім`я володіє, користується вказаною квартирою, їм необхідно звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

У своєму позові позивачі просять суд визнати за ними право власності за набувальною давністю на житлову квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з 3 кімнат загальною площею 54.1 кв.м , жилою площею 33,9 кв.м., до якої належить господарська будівля сарай площею 16,6 кв.м .

Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив.

На виконання ухвали сулу відповідач надіслав суду відзив . У своєму відзиві відповідач вказує про безпідставність визнання права власності на квартиру за набувальною давністю за ОСОБА_4 21.01.2012 р. оскільки у даній квартирі він не проживає протягом десяти років, а у іншій частині не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проживають та зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Дану квартиру у 1976 році дістав у користування своїй сім`ї ОСОБА_5 за місцем роботи, оскільки він працював як спеціалист у пожарній частині м. Хуста (пізніше СДПЧ-10). З 1976 року проживає у цій квартирі позивач ОСОБА_2 1964 р.н. ОСОБА_7 проживає в квартирі з дня народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце постійного проживання зареєстровано з 21.04.2007 року. З моменту народження проживає в квартирі її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с. 9-11)

У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З аналізу даної норми слідує, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , добросовісно, відкрито та безперервно володіють квартирою більше десяти років. Даний факт сторонами по справі не заперечується.

Підставами для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісність, відкритість та безперервність володіння. Так як, відсутні будь-які дані щодо неправомірності володіння майном позивачами, то дане володіння є добросовісним.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Виходячи з вищевикладеного , враховуючи , що під час розгляду справи встановлено, що відповідач позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , права власності на квартиру за набувальною давністю визнав повністю і безумовно , таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає за необхідне позов в цій частині задоволити .

Не підлягає до задоволення позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру за набувальною давністю за позивачем ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні встановлено та доведено матеріалами справи , що він у даній квартирі проживає менше десяти років, що унеможливлює визнання за ним права власності на підставі ст. 344 ч.1 ЦК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України ст.ст. 344 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволити частково .

Визнати за ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , право власності в рівних частках за набувальною давністю на житлову квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з 3 кімнат загальною площею 54.1 кв.м , жилою площею 33,9 кв.м., до якої належить господарська будівля сарай площею 16,6 кв.м .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2021 р.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.