КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/5709/17

провадження номер: 22-ц/824/5118/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова Миколи Анатолійовича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року у складі судді Галась I.A., за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова Миколи Анатолійовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чиханцов М.А. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (а.с.205-207, т.1).

Заява мотивована тим, що 29 травня 2019 року Деснянським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі №754/5709/17, яким позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено та на його користь стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 1 496 271 грн 17 коп. та судовий збір у розмірі 22 444 грн 07 коп. 27 серпня 2019 року на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист №754/5709/17.

Зазначав, що 19 березня 2020 року ОСОБА_1 погасила кредитну заборгованість згідно договору в розмірі 469 781 грн 72 коп. та сплатила судовий збір у розмірі 25 808 грн 10 коп., про що свідчать квитанції АТ «Укрсиббанк» про сплату №1, №2 від 19 березня 2020 року. Того ж дня вона отримала повідомлення про анулювання боргу № 24-1-03-/24165 від 19 березня 2020 року, згідно якого кредитором було прийнято рішення про анулювання заборгованості за кредитним договором №0 від 23 березня 2007 року, а саме: суми основного боргу (кредиту) у розмірі 26 905,08 доларів США, що еквівалентно 733 661 грн 17 коп., суми процентів у розмірі 21 547 доларів США, що еквівалентно 587 580 грн 00 коп., суми штрафних санкцій (пені) у розмірі 297 995 грн 69 коп.

Вказував, що відповідно до довідки АТ «УкрСиббанк» № 62-4/10/09 від 28 квітня 2020 року банк повідомив про виконання кредитних зобов`язань та про те, що договір про надання споживчого кредиту №0 від 23 березня 2007 року втратив чинність, у зв`язку з відсутністю кредитної заборгованості та виконанням боржником зобов`язань у повному обсязі.

З урахуванням наведеного, представник заявника просив визнати виконавчий лист від 29 червня 2020 року у справі №754/5709/17 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 1 496 271 грн 17 коп. та про стягнення судового збору у розмірі 22 444 грн 07 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Чиханцов М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов суперечливих висновків щодо відсутності підстав для задоволення заяви. Вказує, що суд не звернув уваги на те, що з 19 березня 2020 року у ОСОБА_1 немає невиконаних зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 березня 2007 року, а тому подальше виконання рішення суду в порядку виконавчого провадження призведе до повторного притягнення до юридичної відповідальності.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заявник ОСОБА_1 та її представник, а також представник акціонерного товариства «УкрСиббанк» та представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі зворотніми повідомленнями про вручення судових повісток. Причини неявки апеляційному суду не повідомили.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 29 травня 2019 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 1 496 271 грн 17 коп. та судовий збір у розмірі 22 444 грн 07 коп. (а.с.188-197, т.1)

На виконання вказаного рішення 27 серпня 2019 року судом першої інстанції видано виконавчий лист № 754/5709/17 (а.с.201-204, т.1).

Судом першої інстанції встановлено, що за виконавчим листом № 754/5709/17 від 27 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження, яке не закінчено.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги 5 ЦК України, зокрема, і зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Проте колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 вказувала, що вона погасила кредитну заборгованість згідно договору у повному обсязі та згідно повідомлення банку борг анулювано, на підтвердження чого надала копії квитанцій № 1 від 19 березня 2020 року та № 2 від 19 березня 2020 року, копію повідомлення АТ «Укрсиббанк» про анулювання боргу № 21-1-03-/24165 від 19 березня 2020 року; копії довідки, видану АТ «Укрсиббанк» № 62-4/10/09 від 28 квітня 2020 року, які засвідчені адвокатом Чиханцовим М.А.

19 березня 2020 року ОСОБА_1 здійснила на користь АТ «Укрсиббанк» платежі: у розмірі 25 808 грн 10 коп. з призначенням платежу: «Судовий збір (державне мито)», договір № 0 від 23 березня 2007 року, позичальник ОСОБА_1 »; у розмірі 469 781 грн 72 коп. з призначенням платежу: «погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 0 від 23 березня 2007 року, позичальник ОСОБА_1 », що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанцій №1 від 19 березня 2020 року та № 2 від 19 березня 2020 року (а.с.208-209, т.1).

Так, згідно копії повідомлення АТ «Укрсиббанк» про анулювання боргу №21-1-03-/24165 від 19 березня 2020 року, банк повідомив ОСОБА_1 , що АТ «Укрсиббанк» прийняло рішення про анулювання її кредитної заборгованості за кредитним договором №0 від 23 березня 2007 року, а саме, суми основного боргу (кредиту) 26905,08 доларів США, що станом на 19 березня 2020 року еквівалентно 733 661 грн 17 коп. Також АТ «Укрсиббанк» повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо анулювання заборгованості за кредитним договором №0 від 23 березня 2007 року, а саме: суму процентів 21 547,94 доларів США, що станом на 19 березня 2020 року еквівалентно 587 580 грн 00 коп; суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення 297 995 грн 69 коп. (а.с.210, т.1).

Згідно довідки АТ «Укрсиббанк» № 62-4/10/09 від 28 квітня 2020 року договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23 березня 2007 року втратив чинність у зв`язку з відсутністю кредитної заборгованості по договору, а саме повернено позику, що була надана з цільовим призначенням на особисті потреби у розмірі 79 950 доларів США. Також вказано, що договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23 березня 2007 року втратив чинність у зв`язку з виконанням боржником усіх зобов`язань у повному обсязі (а.с.211, т.1).

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Згідно з положеннями ст.ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ст.432 ЦПК України суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформлені або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч.2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так и частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, виходячи із суті питання, за вирішенням якого боржник звернувся до суду, судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам заявника та не прийнято до уваги те, що звертаючись до суду із заявою заявником надано докази на підтвердження припинення зобов`язань перед АТ «Укрсиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23 березня 2007 року.

Оскільки судом встановлено, що на виконанні перебуває виконавчий лист №754/5709/19 відносно ОСОБА_1 та зважаючи на надані боржником докази, з яких вбачається припинення зобов`язань договором про надання споживчого кредиту , що в силу положень ч.2 ст.432 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що виконавчий лист №754/5709/19, виданий 27 серпня 2019 року Деснянським районним судом міста Києва необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Однак, суд першої інстанції у порушення вимог ст.264 ЦПК України на вказані вище вимоги закону та наведені обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова М.А.про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова М.А.з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова Миколи Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Чиханцова Миколи Анатолійовича про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий лист №754/5709/17, виданий 27 серпня 2019 року Деснянським районним судом міста Києва у цивільний справі №754/5709/17 за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: