Справа № 450/316/21 Провадження № 2-о/450/21/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

за участю присяжних Підлужна М. С.

Клименко Г. В.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна про визнання безвісно відсутнім, -

в с т а н о в и в :

заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить суд, визнати ОСОБА_2 , 1942 року народження, уродженця с. Чорнушовичі, Пустомитівського району, Львівської області, безвісно відсутнім.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявниці, ОСОБА_3 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 . 31.11.2008 року ОСОБА_3 склала заповіт відповідно до якого усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідає у власність ОСОБА_1 . 19.04.2019 року зареєстровано спадкову справу про що видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2008 року на праві приватної власності ОСОБА_3 належав будинок АДРЕСА_1 .Після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини на спадкове майно було повідомлено, що між батьками заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб у 1961 році, який на сьогоднішній день не розірвано, а тому оформити спадщину на заявницю не має можливості. Батьки заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_4 одружились у 1961 році. ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась заявниця (після одруження прізвище ОСОБА_5 ). Як відомо заявниці зі слів матері, батько поїхав у грудні 1965 року служити до армії до Росії (м. Тольяті), звідки так і не повернувся. У лютому 1966 року винесено судом рішення про стягнення на користь матері заявниці з батька аліментів на утримання заявниці. З часу народження заявниці і до сьогодні батько не проживав з мамою заявниці, не піклувався про дитину, не утримував сім`ю. Згодом батько, ОСОБА_2 подав до суду про розлучення мотивуючи що тривалий час разом не проживає, що він має іншу дружину, яка є в стані вагітності. 29.04.1970 року судом винесено рішення про відмову у задоволенні позову про розлучення. В архівних документах відсутня інформація про розірвання шлюбу між батьком та матір`ю. Чи живий батько на сьогоднішній день заявниці не відомо, але у будь-якому випадку він відсутній в селі з 1966 року. З офіційною заявою в райвідділ внутрішніх справ заявниця не зверталась. Останнє відоме місце проживання батька ОСОБА_2 с. Чорнушовичі, яке він покинув у 1965 році і переїхав жити до Росії. Відносин з мамою не підтримував, сім`єю не цікавився, не допомагав ні морально ні матеріально, разом з ними не проживав. Аліменти на моє утримання стягувались за рішенням суду. З 1965 року батько не брав участі у будівництві, ремонті, ослуговуванні будинку. Уже після реєстрації права власності будинку було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 . Заява на прийняття спадщини батьком відсутня, а відтак ним пропущено строк для прийняття спадщини. Нотаріусом Шароварою Оксаною Романівною не оформлено свідоцтва на право на спадщину, оскільки на сьогоднішній день відсутні документи щодо розірвання шлюбу між батьками заявниці. Заявницею також подано позов до Пустомитівського районного суду Львівської області про визнання за нею в порядку спадкування право власності на будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної власності матері ОСОБА_3 та в якому ОСОБА_1 проживає з дня народження і до сьогодні. Про місце перебування ОСОБА_2 немає відомостей набагато більше року, а саме з 1960-х років, цей факт стверджується довідками сільради, а також свідченнями сусідів та односельчан.

29.01.2021 року провадження у справі відкрито.

В судовому засідання заявник заявлені вимоги підтримала. Просить суд заяву задоволити у повному обсязі.

У судове засідання заінтересована особа не зявилась, подала заяву про розглдя спави у її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення заявника дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 20.045.1961 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб 20.05.1961 року.

У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилась дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заявниця, що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 02.11.1965 року.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 від 30.04.1988 року встановлено, що прізвище ОСОБА_7 змінено на Новодсядла внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_8 30.04.1988 року.

З копії рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.04.1970 року у справі № 199/1970 р. вбачається, що судовим в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (батьків заявниці) про розірвання шлюбу, - відмовлено.

З копії рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.02.1966 року у справі № 70/А-12/1966 вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 , 1942 року народження, уродження с. Чорнушовичі, Пустомитівського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3 (матері заявниці) аліменти на утримання дочки, ОСОБА_7 .

Таким чином судом встановлено, що останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 , 1942 року народження батька заявниці станом на 1966 рік було за адресою: АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду із позовом про визнання її батька безвісно відсутнім заявниця разом з тим вказує, що останній безвісно відсутній за місцем свого проживання у с. Чорнушовичі Пустомитівського району Львівської області, зокрема з 1960-х років відомостей про його місце перебування немає, що разом з тим спростоване, наявною в матеріалах справи копією рішення суду про стягнення аліментів, в якому вказано місце проживання відповідача ОСОБА_2 , 1942 року народження.

Окрім того, сама ж заявниця звертаючись до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою стверджує, що з офіційною заявою в райвідділ внутрішніх справ не зверталась, очевидно звернень до органів поліції від заявниці також не зафіксовано, наявність таких заявником не доведена.

Разом з тим з аналізу наявних в матеріалах справи доказів такими стверджується лише відсутність ОСОБА_2 з 1965 року в с. Чорнушовичі, Пустомитівського району Львівської області, однак відсутність особи в одному місці проживання за наявності іншої відомої адреси його проживання не може бути підставою, без будь-яких інших доказів, для визнання особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.

Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованості вимог заявника за відсутності у матеріалах справи доказів здійснення заявником чи за його ініціюванням заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Судом також не встановлено останнє відоме місце перебування ОСОБА_2 у країні відомого останнього місця його проживання, а також заявником не представлено суду доказів звернення, щодо розшуку вказаної особи у цій країні.

Таким, чином, судом встановлено, що заявник звертається до суду із вимогою про визнати ОСОБА_2 , 1942 року народження, уродженця с. Чорнушовичі, Пустомитівського району, Львівської області, безвісно відсутнім, проте, в обґрунтування не наводить обставин, підтверджених доказами, що стверджують що протягом одного року в місті постійного проживання ОСОБА_2 немає відомостей про місце його перебування.

Враховуючи наведене, та те що покликаючись на відсутність батька у останньому місці проживання в с. Чорнушовичі, Пустомитівського району Львівської області, оскільки останній виїхав до м. Тольяті (на час розгляду справи територія Російської Федерація), заявником, разом з тим знаючи про можливе місце проживання батька як це з`ясовано з відомостей вказаних у рішенні суду про стягнення аліментів щодо адреси проживання відповідача, не вчинено жодних заходів, щодо з`ясування місця проживання ОСОБА_2 за кордоном по даний час, відсутність сукупності визначених цивільним законодавством обставин для визнання особи безвісно відсутньою, а тому безпідставність вимоги, в задоволені заяви слід відмовити у повному обсязі.

За змістом ч. 7 ст. 294 ЦПК України документально підтверджені понесені заявником судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 43 ЦК України, ст.ст. 5, 13, 76, 315, 305-309, 354 ЦПК України суд -

в и р і ш и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна про визнання ОСОБА_2 , 1942 року народження, уродженця с. Чорнушовичі, Пустомитівського району, Львівської області, безвісно відсутнім відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.03.2021 року.

СуддяІ. І. Мельничук

Присяжні М. С. Підлужна

Г. В. Клименко