справа № 489/5993/20 провадження №2/489/785/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,

встановив:

У листопаді 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також додаткові витрати у розмірі 50% сплачених позивачем вартості навчання старшої доньки ОСОБА_4 у Коледжі Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика» в сумі 4500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з позивачем і повністю перебувають на її утриманні. На час подачі позову відповідач регулярної та в достатньому розмірі матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку змогу, оскільки є працездатною людиною. Крім того, позивач вказала, що донька сторін ОСОБА_4 навчається у коледжі приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика», що потребує додаткових витрат, які позивач сплачує самостійно і такі витрати за один курс навчання склали 9000,00 грн., половину з яких у розмірі 4500,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача.

Оскільки, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у додаткових витратах не приймає, не займається їх вихованням і навчанням, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.03.2021 постановлено повторно направити відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви та продовжити здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою проживання та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 03.10.2003 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.09.2020.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,9).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання діти сторін проживають зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідки вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика» донька сторін ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання Коледжу Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика» з термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2024 зі сплатою за перший рік навчання 9000,00 грн., за другий 9500,00 грн., за третій 1000,00 грн. (а.с.9).

Згідно квитанції № 0.0..1 від 17.08.2020 позивач сплатила за навчання ОСОБА_4 9000,00 грн. за перший курс навчання (а.с.14).

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на викладене, враховуючи вікову категорію дітей та звичайні їх потреби, та те, що відповідач перестав брати участь в матеріальному утриманні дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача щомісячно аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття.

При вирішенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дітей суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини третя, четверта статті 77 ЦПК України).

Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Положеннями статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається вказаною статтею.

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

Наявність таких додаткових витрат з урахуванням положень статті 81 ЦПК України має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).

З урахуванням таких положень закону, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен встановити, чи доведені ці витрати, їх обсяг та враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

На підтвердження витрат за навчання доньки сторін ОСОБА_4 на першому курсі денної форми навчання Коледжу Приватного вищого навчального закладу «Міжнародного класичного університету імені Пилипа Орлика» позивач надала квитанцію № 0.0..1 від 17.08.2020 про сплату нею 9000,00 грн. за перший курс навчання неповнолітньої доньки сторін (а.с.14).

Зважаючи на викладене, суд бере до уваги те, що витрати, понесені позивачем з оплати навчання дитини ОСОБА_5 саме у період до досягнення нею повноліття, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, а тому в розумінні ст.185 СК України є тими особливими обставинами, про які йде мова у зазначеній статті.

На це, в свою чергу, звернув увагу Верховний суд у своїй постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17.

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо.

Враховуючи те, що відповідач в судові засідання не з`явився, доказів знаходження на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, стану здоров`я тощо, надано не було, виходячи з принципу розумності та справедливості судового рішення, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей слід встановити в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) відповідача та на підставі вимог ст. 185 СК України стягнути з відповідача додаткові витрати у сумі 4500,00 грн., що становить половину вартості навчання доньки сторін ОСОБА_5 , що самостійно понесла позивач.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнення слід проводити саме із цієї дати.

На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 19.05.2021.

Суддя І.В.Коваленко