Провадження № 2/470/118/21
Справа № 470/335/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2021 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В позові зазначив, що ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг звернулася до банку, в зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 01 березня 2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_1 , до складу якої входить в тому числі кредитні зобов`язання померлої. Станом на дату смерті ОСОБА_2 , її заборгованість перед банком складала 15701,46 грн. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 01 березня 2011 року, в розмірі 15701,46 грн.

Ухвалою судді від 16 червня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Ухвалою судді від 30 червня 2021 року після усунення недоліків позовної заяви, було призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

16 вересня 2021 року ухвалою суду, на підставі п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України, було змінено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на загальне позовне провадження, оскільки предметом позову є стягнення заборгованості зі спадкоємця позичальника, а ухвалою суду від 28 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Оскільки представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з`явився в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, уклали кредитний договір у вигляді анкети-заяви № б/н від 01 березня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.14-41).

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_2 підтверджено випискою по рахунку (а.с.11,118).

На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачці кредитну картку, однак за даними розрахунку заборгованості позивача, станом на 11 липня 2018 року, за ОСОБА_2 рахується заборгованість у розмірі 15701,46 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (а.с.8-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Про вказане свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.46).

На час смерті разом з ОСОБА_2 були зареєстровані та фактично проживали її діти ОСОБА_1 , 1992 року народження, ОСОБА_3 , 2002 року народження, ОСОБА_4 , 2004 року народження, ОСОБА_5 , 1987 року народження та ОСОБА_6 1997 року народження. Вказане підтверджується довідкою виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 06 липня 2021 року (а.с.72).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на три земельні ділянки в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 0,46 гектари, 1,2698 гектари та 7,8688 гектари, які за свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 14 березня 2020 року ОСОБА_7 , державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори, отримали у спадщину її діти кожен по 1/5 частці (а.с.96-101).

14 квітня 2020 року позивач звернувся до Березнегуватської державної нотаріальної контори з претензією кредитора до відповідача, в порядку ст.1281 ЦК України, про включення кредиторських вимог до спадкової маси і повідомлення спадкоємців ОСОБА_2 про її заборгованість перед банком, в розмірі 15701,46 грн., на що 09 червня 2020 року отримав позитивну відповідь (а.с.47-49).

Крім того, 15 січня 2021 року позивач направив відповідачу лист-претензію про погашення заборгованість за кредитним договором ОСОБА_2 у зв`язку із прийняттям ним спадщини (а.с.50-52).

З позовних вимог позивача, викладених у позовній заяві, вбачається, що за ОСОБА_2 станом на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується заборгованість за кредитом, в розмірі 15701,46 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, однак з розрахунку заборгованості та виписки по її рахунку вбачається, що до вказаної заборгованості включено також заборгованість за відсотками, комісією та пенею (а.с.8-11).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК Україниможна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК Українивизначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяється на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника нарахування процентів та комісії не зазначено.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця просив, крім тіла кредиту, стягнути пеню за несвоєчасну сплату кредиту.

Оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_2 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01 березня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості ОСОБА_2 за тілом кредиту, в розмірі 15701,46 грн, до якого входить заборгованість за відсотками, комісією та пенею, не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку ОСОБА_2 по їх сплаті позивачу, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Між тим, судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім в тіло кредиту враховано погашені відсотки за рахунок кредиту, сплата яких також не передбачена договором і доказів узгодження таких дій банку із позичальником матеріали справи не містять (а.с.8).

Також з вказаного розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що за період дії кредитного договору останньою отримано кредитних коштів 6759,07 грн., а внесено коштів на погашення заборгованості 8005,27 грн. (а.с.11,118).

Крім того, статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до частин 2,3 та 4 ст.1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається з листа представника позивача від 07 вересня 2021 року позивач дізнався про смерть ОСОБА_2 19 листопада 2018 року, звернувся до державного нотаріуса з претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України лише 14 квітня 2020 року, на що отримав відповідь 09 червня 2020 року про заведену 21 грудня 2018 року спадкову справу, однак з претензію до відповідача про погашення заборгованості за кредитом спадкодавця звернувся лише 15 січня 2021 року, а тому пропустив встановлений Законом строк на пред`явлення вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину (а.с.47-52,128).

З огляду на викладене, виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства та встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості ОСОБА_2 за кредитом, в сумі 15701,46 грн., оскільки судом встановлено безпідставність нарахування позивачем неустойки на підставі умов та правил надання банківських послуг, недоведеність заборгованості ОСОБА_2 за відсотками та комісією, повернення нею кредитних коштів у більшому розмірі, ніж було отримано та пропуск позивачем строку на пред`явлення вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину.

За правилами ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки заявлений предмет спору визнаний судом не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження: індекс 01001, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 16 липня 2008 року.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Суддя С. А. Луста