Ухвала

18 травня 2021 року

м. Київ

справа № 573/2336/17

провадження № 61-12818св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач) - Білопільська міська радаСумської області,

відповідач (позивач) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 24 січня 2020 року у складі судді Терещенко О. І. та постанову Сумського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Криворотенка В. І., Левченко Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 24 січня 2020 року позов Білопільської міської ради Сумської області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Білопільської міської ради Сумської області 213 727,75 грн заборгованості з орендної плати за договорами: 1) оренди земельної ділянки площею 0,0819 га, кадастровий номер :00:009:1079, від 02 січня 2015 року; 2) оренди земельної ділянки площею 0,0870 га, кадастровий номер :00:009:0982, від 02 січня 2015 року; 3) оренди земельної ділянки площею 1,9417 га, кадастровий номер :00:006:0531, від 01 січня 2016 року, а також 9 235,21 грн пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу оренди земельних ділянок, на яких розташовані нежитлові приміщення, що належать на праві власності ОСОБА_1 і за таких обставин, у неї виник обов`язок по сплаті орендної плати за використання вказаних ділянок, який останньою не виконується.

Постановою Сумського апеляційного суду від 29 липня 2020 року рішення Білопільського районного суду Сумської області від 24 січня 2020 року в частині задоволення позовних вимог Білопільської міської ради Сумської області щодо стягнення заборгованості за договорами оренди землі та пені, розподілу судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Білопільської міської ради Сумської області заборгованість зі сплати орендної плати за договорами оренди земельної ділянки від 02 січня 2015 року та договором оренди земельної ділянки від 01 січня 2016 року за період з 2015-2017 років у розмірі 182 195,86 грн та пеню в розмірі 7 849,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по орендній платі за землю є відмінним від розрахунку, що був наданий управлінням у м. Сумах Головного управління ДПС у Сумській області на виконання вимог ухвали суду, а тому, враховуючи, що нарахування орендна плата за користування землями комунальної власності у вигляді обов`язкового платежу вже здійснено Управлінням у Сумах Головного управління ДПС у Сумській області, колегія суддів приходить до висновку стосовно необхідності при задоволенні позовних вимог керуватися саме розрахунком, що наданий даним управлінням.

З розрахунок заборгованості з орендної плати податковими органами за договором оренди землі від 01 січня 2016 року вбачається, що податковими органами позивачу було списано заборгованість за даним договором на підставі пунктів 2.2, 2.5 статті 101 ПК України. Сума списаної податковими органами заборгованості становить 73 096,83 грн. Разом з цим, вказана обставина не була відображена в розрахунку позивача, а тому суд визначаючи суму заборгованості відповідача з орендної плати за договором оренди землі від 01 січня 2016 року за період з 13 липня 2016 по 30 жовтня 2017 року приймає до уваги розрахунок наданий місцевим органом ДПС у Сумській області, а саме з урахуванням сум списаної заборгованості, бо в силу статті 265.1.3. ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю (статті 287.1 ПК України власники та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою) відповідно до якого, сума заборгованості позивача з орендної плати зменшена з 196 411,05 грн до 164875,89 грн.

Також, колегія суддів погоджується з розрахунком, що наданий управлінням у м. Сумах Головного управління ДПС у Сумській області в частині розрахунків суми заборгованості відповідача з орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 0,0819га в сумі 11 779,47 грн, який фактично не відрізняється від розрахунку наданого позивачем.

Разом з цим, порівнюючи розрахунки заборгованості з орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 0,0870 га, що наданий позивачем та місцевим органом ДПС у Сумській області, колегія суддів зауважує, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за вказаним договором є меншою - 5 540,50 грн., ніж розрахована податковим органом, а тому апеляційний суд вважає за необхідним стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором в межах заявлених позивачем позовних вимог, а саме в сумі 5 540,50 грн. З урахуванням наведеного, заявлена сума заборгованості по пені також підлягає зменшенню пропорційно до задоволених судом вимог з 9 235,21 грн до 7 849,93 грн пропорційно зменшенню розміру заборгованості.

У серпні 2020 року представник ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі.

Указувала, що судами порушено правила предметної та суб`єктної підсудності спору. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 638/13998/14-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 804/3813/16 та постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 826/12046/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також, заявник зазначає, що апеляційним судом справу розглянуто та вирішено неповноваженим складом суду (пункт 1 частини першої статті 411 ЦПК України, пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції не переглядав рішення суду першої в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до Білопільської міської ради Сумської області про визнання неправомірними вимоги та зобов`язання вчинити дії, а тому відповідно до статті 400 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

справу за позовом Білопільської міської ради Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної палати, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 24 січня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 липня 2020 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська