Справа №443/511/19
Провадження №2/443/355/21
РІШЕННЯ

іменем України

17 травня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю: секретаря судового засідання Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просить стягнути відповідачів на його користь солідарно 55 000, 00 грн. майнової шкоди та 25 000, 00 грн. моральної шкоди, а всього 80000,0 грн., завданих джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2018 року близько 23:00 год. на вулиці Грушевського у смт. Гніздичів (поблизу сільської ради) житель села Гніздичів ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом "FORD MONDEO", номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_4 , здійснив наїзд на підводу (гужовий транспорт ОСОБА_5 , спричинивши дорожньо-транспортну пригоду. В результаті зіткнення автомобіля із підводою загинув кінь, знищено упряж та пошкоджена підвода без можливості її відновлення, що заподіяло, на думку позивача, значної матеріальної та моральної шкоди. Крім того, позивачу внаслідок ДТП було заподіяно тілесні ушкодження та госпіталізовано до Жидачівської районної лікарні. Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.11.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Майно, якому протиправними діями відповідачів заподіяно шкоду, складають: кінь, упряж, підвода (віз). Середня реальна вартість вказаного майна, необхідна для їх відновлення (заміни) становить: кінь - 25 000, 00 грн. (двадцять п`ять тисяч); віз - 20 000, 00 грн. (двадцять тисяч); упряж - 10 000, 00 грн. (десять тисяч). Таким чином, загальна вартість заподіяної позивачу майнової шкоди становить 55 000, 00 грн. (п`ятдесят п'ять тисяч).

Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 25 000 грн. і зумовлена така шкода необхідністю лікування у Жидачівській ЦРЛ у зв`язку з наявністю легких тілесних ушкоджень, спричинених внаслідок ДТП.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.07.2019 року відкрито провадження у справі.

На підстав розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області №783 від 20 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін.

Крім того, вказаною ухвалою суду витребувано із Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області докази.

16.09.2020 року на адресу Жидачівького районного суду Львівської області Жидачівським ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області надійшли матеріали за фактом ДТП, що мала місце 17.09.2018 року.

Також, на запит суду 13.11.2020 року Жидачівським районним відділом реєстрації актів цивільного стан надіслано актовий запис про смерть №56 ОСОБА_4 .

20.11.2020 року завідувачем Жидачівською ДНК матусеком В.В. на запит суду надіслано лист-відповідь про те, що після смерті ОСОБА_4 у Жидачівській ДНК спадкова справа не заводилася.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.05.2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з мотивів, викладених у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2018 року до Жидачівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області надійшло повідомлення зі служби 102, від ШМД - Дух про те, що в смт. Гніздичів, Жидачівського району відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Mondeo» номерний знак республіки Польща НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та гужового транспорту під керуванням ОСОБА_1 .

Вказаний факт 17.09.2018 року зареєстровано в журналі єдиного обліку Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області за №4343 та № 4348.

В ході проведеної перевірки було встановлено, що 17.09.2018 року близько 23:00 години по вул. Грушевського в смт. Гніздичів, Жидачівського району ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Ford Mondeo» номерний знак республіки Польща НОМЕР_1 , не маючи відповідних документів на право керування транспортним засобом, здійснив зіткнення із гужовим транспортом під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в попутному із ним напрямку без увімкнених ліхтарів. В наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та гужовий транспорт отримали технічні пошкодження, а ОСОБА_1 з тілесними ушкодженнями доставлено до Жидачівської ЦРЛ. Вказане підтверджується висновком по матеріалах ЖЄО №4343 від 17.09.2018 року та №4348 від 18.09.2018 року за фактом ДТП, що мала місце 17.09.2018 року Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області (а.с.43-57).

Крім того, Жидачівським ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області було проведено перевірку по заяві ОСОБА_5 , про що свідчать матеріали ЄО №4958 від 25.10.2018 року (а.с.58-65) та ЄО №5042 від 30.10.2018 року (а.с. 66-74), за результатами якої ОСОБА_1 повідомлено про складення на ОСОБА_3 адміністративний протокол за ст.124 КУпАП.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №377997 від 22.10.2018р. вбачається, що ОСОБА_3 17 вересня 2018 року о 23 год. 00 хв. у смт.Гніздичів по вул.Грушевського, керуючи автомобілем "FORD MONDEO", номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на гужовий транспорт, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с.73).

Як випливає зі змісту позовної заяви за результатами розгляду вищезазначеного протоколу, постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 09 листопада 2018 року у справі № 443/1839/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Однак, жодних достатніх доказів на підтвердження цього факту суду не надано.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно пп. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Водночас, Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Позивачем не надано жодного належного та достатнього доказу на підтвердження доводів позовної заяви, зокрема щодо вартості втраченого та/або пошкодженого внаслідок ДТП майна, який би свідчив про його вартість, тобто не обґрунтовано розміру майнової шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, позивач пов`язує своє право на відшкодування моральної шкоди внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень. Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння та обґрунтовували розмір моральної шкоди, ним не надано.З огляду на що, заявлена вимога також задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно матеріалів перевірки листа-відповіді директора КНП «Жидачівська центральна районна лікарня» від 29.09.2018р., 18.09.2018 року у приймальне відділення лікарні звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , що не відповідає особі позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає у АДРЕСА_2 (а.с.56).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 травня 2021 року

Головуючий суддя С.І. Сливка