Ухвала

20 травня 2021 року

місто Київ

справа № 127/12769/17

провадження № 61-8388ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у червні 2017 року звернувся до суду із позовом, у якому просив усунути йому перешкоди в користуванні гаражем, розташованим на АДРЕСА_1 , шляхом визнання протиправним та скасування рішення Вінницької міської ради від 30 квітня 2010 року № 2785 «Про затвердження документації із землеустрою, передачу земельних ділянок в оренду, власність та постійне користування», підпункту 1. 1. пункту 1, пункту 2, пункту 2. 3. в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, розробленої Державним підприємством «Поділлягеодезкартографія» на замовлення Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»

(далі - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго»), передачі зазначеному підприємству земельної ділянки та видачі йому державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0, 4114 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0, 4114 га, кадастровий № :01:010:0235, цільове призначення для виробничих потреб, розташованою за зазначеною адресою, виданого КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» 09 листопада 2011 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 30 квітня 2010 року № 2785.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Справа переглядалася судами першої та апеляційної інстанцій неодноразово.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 17 травня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

На переконання заявника, оскаржувані рішення є необґрунтованим, судами неправильно застосовано положення статті 376 ЦК України, не досліджено обставини справи.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок про наявність підстав для повернення касаційної скарги заявнику, яку подано без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених

пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У поданій касаційній скарзі заявник не навів передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень, що є невиконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового викладу у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд констатує, що подана заявником касаційна скарга не містить належного викладу визначених процесуальним законом підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, а наведені заявником доводи не можуть бути визнанні Судом як підстави касаційного оскарженні, які мають відповідати вимогам частини другої статті 389 ЦПК України.

Доводи про здійснення оцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, виходять за межі повноважень суду касаційної інстанції, що визначені статтею 400 ЦПК України.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник не виконав вимог процесуального закону під час подання касаційної скарги щодо наведення визначених процесуальним законом підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 389, 393, 411 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про усунення перешкод у користуванні майном, не прийняти до розгляду та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний