Ухвала

24 травня 2021 року

м. Київ

справа № 522/4402/19

провадження № 61-7564ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про списання заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, зобов`язання укласти договір та виконувати свої обов`язки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили зобов`язати Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (далі - КП «ЖКС «Фонтанський») списати незаконно нараховану суму в розмірі 13 976,36 грн, зобов`язати укласти з ними договір на фактично отримані (надані) послуги та виконувати свої обов`язки з утримання будинку та прибудинкової території.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мотивовано тим, що у 2007 році рішенням Приморського районного суду м. Одеси зобов`язано КП «ДЄЗ «Арнаутський» списати заборгованість за період з 01 листопада 2003 року до 01 листопада 2006 року в сумі 1 501,85 грн та зобов`язано укласти з ОСОБА_1 новий договір, однак, КП «ДЄЗ «Арнаутський» проігнорував рішення суду, заборгованість не списав і новий договір з ними не уклав. У січні 2009 році КП «ЖКС «Фонтанський» запропонував позивачам укласти договір № 74/17 про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території з новими тарифами. Ознайомившись з договором і тарифами, ОСОБА_1 відмовився його підписувати, оскільки там були включені роботи, які КП «ЖКС «Фонтанський» не проводив. Про це він своєю заявою повідомив начальника ділянки № 14 КП «ЖКС» «Фонтанський» ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що КП «ЖКС «Фонтанський» не виконував своїх обов`язків, які закріплені у п.п. 2.2. Статуту КП «ЖКС «Фонтанський», він у цій заяві відмовився від підписання договору на умовах, які в ньому зазначені, і зобов`язався сплачувати тільки ті послуги, які фактично отримує. Сума склала 36,55 грн, але він сплачував щомісячно, починаючи з 12 лютого 2009 року 50 грн через систему ГЕРЦ. КП «ЖКС «Фонтанський» продовжив проводити нарахування за СДПТ в сумі 104,99 грн за місяць і таким чином збільшував заборгованість. Під їх квартирою постійно забивалася каналізація, та з під хомутів на трубі холодної води текла вода, яка накопичувалася в підвалі. Стоки каналізації та холодної води в підвалі спричинили просадку фундаментна. В квартирі на несущих стінах з`явилися тріщини. На письмові звернення позивачів КП «ЖКС «Фонтанський» не реагував, мотивуючи тим, що по зазначеному будинку велика заборгованість. У квітні 2014 року КП «ЖКС «Фонтанський» звернувся до суду та отримав судовий наказ № з22/5720,14-ц, однак ухвалою від 15 травня 2014 року зазначений наказ скасовано. У березні 2015 року КП «ЖКС «Фонтанський» звернувся до суду з позовом про стягнення з позивачів заборгованості в розмірі 7 318,38 грн. В судовому засіданні позивач подав смету на матеріали і проведені роботи на суму 8 185,16 грн з укріплення фундаменту та ремонту фасаду будинку, де розташована квартира позивачів, однак КП «ЖКС «Фонтанський» було відмовлено в задоволенні позову. Враховуючи наведене, позивачі просили позов задовольнити.

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 16 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, позов задовольнив частково. Зобов`язав КП «ЖКС «Фонтанський» виконувати свої обов`язки з утримання будинку та прибудинкової території. В решті позову відмовив.

29 квітня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали засобами поштового звязку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року (повний текст якої складено 02 квітня 2021 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позову про списання боргу у розмірі 13 976,36 грн та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати КП «ЖКС «Фонтанський» провести взаємозалік 21 553,11 грн, як відшкодування збитку, завданого майну власника, внаслідок неналежного утримання будинку та прибудинкової території та зобов`язати КП «ЖКС «Фонтанський» укласти з ними індивідуальний договір про надання послуг з утримання багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предмет спору, підстави позову, встановлені судами правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживачів.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Предметом позову у цій справі серед інших вимог є списання незаконно нарахованої суми в розмірі 13 976,36 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 270 000 грн).

Отже, справа № 522/4402/19 є малозначною в силу вимог пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких оскаржуване судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» про списання заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, зобов`язання укласти договір та виконувати свої обов`язки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко