Житомирський апеляційний суд
Категорія 82 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т. І., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу №296/10173/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Амбрелла», товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про захист прав споживача та визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2020 року, постановлену під головуванням судді Рожкової О.С. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом у якому просили визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № 1283 від 29.03.2019, укладений між ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ Фінансова компанія «Амбрелла» в частині передачі прав по кредитному договору № 0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 . Виключити запис про заміну на ТОВ Фінансова компанія «Амбрелла» іпотекодержателя за договором іпотеки № 93-0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 як поручителем, відповідно до умов якого, передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2020 року цивільну справу №296/10173/20 передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, у якій просять її скасувати, а позовну заяву повернути останнім. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що судом не було взято до уваги вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», крім того, до суду першої інстанції було подано заяву про повернення позовної заяви позивачам.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 01 жовтня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 93-0093/08/52-EZkvW, згідно з яким позичальнику надано споживчий кредит в розмірі 100000 доларів США.

Того ж дня для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, згідно з яким, в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно договору відступлення прав вимоги №1283-Ф від 30 січня 2019 року АКБ «Форум» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» свої права вимоги за кредитним договором № 93-0093/08/52-EZkvW.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у позовній заяві просять визнати недійсним, зокрема, договір відступлення прав вимоги № 1283 від 29.03.2019, укладений між ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ Фінансова компанія «Амбрелла» в частині передачі прав по кредитному договору № 0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 . Виключити запис про заміну на ТОВ Фінансова компанія «Амбрелла» іпотекодержателя за договором іпотеки № 93-0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 як поручителем, відповідно до умов якого, передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Позивачі посилалися на порушення відповідачами їхніх прав як споживачів, що виразилися в укладенні договору про відступлення прав вимоги.

Позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред`являються до суду за загальними правилами підсудності. При цьому суд має враховувати право споживача на пред`явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (стаття 28 ЦПК України).

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Тлумачення частини першої статті 1077 ЦК України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дає підстави для висновку, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду наведеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18).

Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 дійшов висновку, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Оскільки спірні правовідносини виникли на стадії виконання договору про надання споживчого кредиту, зокрема щодо відступлення прав вимоги за ним (договір факторингу в якому позивач є боржником), ОСОБА_1 , мала право на пред`явлення позову за зареєстрованим місцем проживання чи перебування (частина п`ята статті 28 ЦПК України).

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 на час пред`явлення позову була адреса: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Корольовського районного суду міста Житомира.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повернення їм позовної заяви на підставі ст.185 ЦПК України не підлягає задоволенню, оскільки вирішення цього питання за нормами ЦПК України віднесено до повноважень суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 грудня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді