Справа № 577/651/21
Провадження № 2/577/498/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Степаненко Л.В.

адвоката Бушта В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бушта Віта Олександрівна, до товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення із чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суд з вищевказаним позовом, у якому просить:

- усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою розміром 4,186 га, кадастровий номер :03:001:0101, що розташована на території Попівської сільської ради (раніше Шаповалівська сільська рада) та належить йому на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на землю серія СМ № 005988, виданого Шаповалівською сільською радою 16.01.2002 року, шляхом витребування із незаконного користування у товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ», зобов`язавши останнього повернути вказану земельну ділянку власнику;

- скасувати державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право: 20404056) від 16.05.2017 року на земельну ділянку площею 4,186 га, кадастровий номер :03:001:0101, що належить йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на землю серія СМ № 005988.

На обґрунтування вимог адвокат Бушта В.О., яка представляє інтереси позивача за ордером, вказала, що ОСОБА_1 на праві власності належить зазначена вище земельна ділянка, яка останнім була передана в оренду відповідачу строком на 10 років на підставі договору №156 від 01.03.2007 року.

У 2017 році строк дії договору оренди закінчився, проте ТОВ «БІО ЛАТ» продовжує використовувати земельну ділянку ігноруючи прохання повернути її у володіння власнику, при цьому посилаються на нібито укладену з позивачем додаткову угоду від 05.10.2010 року за якою строк оренди збільшений на 10 років і загальний становить 20 років з моменту державної реєстрації.

Представник позивача стверджує, що спірну додаткову угоду ОСОБА_1 не підписував. Відтак використання відповідачем земельної ділянки здійснюється без правових підстав, а наведена додаткова угода не є укладеною.

Представник ТОВ «БІО ЛАТ» Барбуца Н.М. заперечує задоволенню вимог. На підтвердження правової позиції навела такі доводи.

ОСОБА_1 після 2017 року, тобто закінчення строку основного договору, жодних дій направлених на повернення земельної ділянки не вчиняв, за цей час регулярно отримував орендні платежі, що свідчить про обізнаність власника і не заперечення використання товариством належної позивачу земельної ділянки відповідно до спірної додаткової угоди від 05.10.2010 року.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази дійшов висновку про задоволення вимог виходячи із такого.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,186 гектара, яка розташована на території Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №1, виданого Шаповалівською сільською радою 16.01.2002 року.

З договору оренди землі №156 від 01.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БІО ЛАТ», який зареєстрований у Конотопському міськрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» 27.03.2007 року за № 79, видно, що власник надав товариству в строкове платне користування терміном на 10 років зазначену вище земельну ділянку.

З додаткової угоди від 05.10.2010 року про зміни до вказаного договору оренди землі, укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «БІО ЛАТ», вбачається, що сторони домовилися, зокрема про збільшення строку оренди земельної ділянки на 10 років. Загальний строк оренди земельної ділянки згідно п.8 Договору оренди земельної ділянки №156 від 01.03.2007 року складатиме 20 років з моменту державної реєстрації.

Висновком судової почеркознавчої експертизи № 574/575 від 02.07.2021 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» в додатковій угоді від 05.10.2010 року до Договору оренди землі №156 від 01.03.2007 року, укладеній між ТОВ «БІО ЛАТ» та ОСОБА_1 , зареєстрованій 29.12.2010 року в Державному реєстрі Конотопського міського районного відділу Сумської регіональної філії «Центр ДЗК» (запис в Державному реєстрі земель №46) виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями частини першої статті 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, яка підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечує їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Отже, встановивши, що спірна додаткова угода позивачем не підписувалась, тобто вона не є укладеною, слід дійти висновку про задоволення позову саме у спосіб визначений позивачем шляхом усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зобов`язавши відповідача повернути земельну ділянку власнику.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) зазначено, що: «реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою площею 1,2056 га, яка розташована на території Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже, реєстрація права оренди ТОВ «Міжлісся» на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди ОСОБА_2 фактично не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договору оренди (запису про проведену державну реєстрацію), проведеної ДП «Центр державного земельного кадастру» щодо земельної ділянки площею 1,2056 га, яка належить ОСОБА_2 та розташована на території Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Оскільки додаткова угода від 05.10.2010 року до договору оренди землі № 156 від 01.03.2007 року не є укладеною, тому саме з цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація права оренди земельної ділянки (номер запису про речове право 20404056 від 16.05.2017 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Слід зауважити, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу 3000 грн. (а.с.24) представником відповідача не оспорюється.

Керуючись: ст.ст. 202, 203, 205, 207, 627 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою розміром 4,186 га, кадастровий номер :03:001:0101, що розташована на території Попівської сільської ради (раніше Шаповалівська сільська рада) та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право власності на землю серія ІІІ-СМ № 005988, виданого Шаповалівською сільською радою 16.01.2002 року, шляхом витребування із незаконного користування у товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ», зобов`язавши останнього повернути вказану земельну ділянку власнику.

Скасувати державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право: 20404056) від 16.05.2017 року на земельну ділянку площею 4,186 га, кадастровий номер :03:001:0101, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю серія ІІІ-СМ № 005988.

На відшкодування судових витрат стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору, вартості експертизи та витрат на правничу допомогу, загальною сумою 10650 грн. 74 коп.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кравченко В. О.