Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/98/21

Номер провадження: 2-з/511/11/21

19.05.2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Іванової О. В.,

при секретарі судового засідання Кириловій І.В.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панчошенко Сергія Олександровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

18 травня 2021 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів до розгляду справи по суті.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_3 посилався на те, що старша донька ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , зареєстрована та з січня місяця 2019 року по сьогоднішній день постійно проживає разом із ним в АДРЕСА_1 і перебуває на його утриманні.

29 липня 2015 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , з 01 липня 2015 року стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання доньки ОСОБА_5 , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 серпня 2015 року Роздільнянським районним судом Одеської області ОСОБА_2 видано виконавчий лист.

04 січня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області Крецьким Я.Т., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50046160 та розпочато примусове стягнення з нього коштів на утримання його дітей.

На сьогоднішній день, вищевказане виконавче провадження перебуває на виконанні Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На даний час ним подано до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, встановлених рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягнути щомісячно з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення даної позовної заяви до суду і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звільнити ОСОБА_1 , від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-УІ, в частині позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на його користь на утримання їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, серед іншого, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

В п. 2 керівних роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Окрім того, згідно з п. 2 ч. 1ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Однак, предметом спору не є оскарження рішення, дій або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, та не оскарження виконавчого документу боржником, а звільнення від сплати аліментів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 N ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Н. проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Так судом встановлено, що рішенням 29 липня 2015 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , з 01 липня 2015 року стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання доньки ОСОБА_5 , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного рішення Роздільнянським районним судом Одеської області 20 серпня 2015 року було видано виконавчий лист, на підставі якого постановою від 04 січня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області Крецьким Я.Т було відкрито виконавче провадження № 50046160.

Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до вимог про звільнення його від сплати аліментів за вищевказаним рішенням суду, оскільки на теперішній час донька ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , зареєстрована та з січня місяця 2019 року по день розгляду справи постійно проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні.

Разом із тим, вимоги про забезпечення позову стосуються зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, який видано Роздільнянським районним судом Одеської області 29 липня 2015 року про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі рішення, що набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладені норми права та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та про стягнення аліментів, а також те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого листа є заходом забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог, та при цьому спір за вищезазначеним позовом по суті не вирішується, та що забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення, яке вже набрало законної сили, є недопустимим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, внаслідок чого відмовляє у задоволені його заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на час розгляду справи з моменту подання позову.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти є власністю дитини та зупинення стягнення аліментів жодним чином не покращить утримання дітей, а навпаки може призвести до позбавлення дитини належного матеріального забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Панчошенко Сергія Олександровича про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Іванова