Справа № 339/54/20
Провадження № 22-ц/4808/671/21
Провадження № 22-ц/4808/672/21
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дуткевича Михайла Васильовича на рішення Долинського районного суду в складі судді Андрусіва І.М., ухвалене 15 лютого 2021 року в м. Долині Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 22 лютого 2021 року та на додаткове рішення, ухвалене 19 лютого 2021 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням посадової особи державного органу,

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням посадової особи державного органу.

Позов мотивовано тим, що постановою поліцейського сектору реагування №3 Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управлінняНаціональної поліції в Івано-Франківській області Микуляка Ю.Л. від 26 вересня 2019 року його притягнено до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Рішенням Долинського районного суду від 05 грудня 2019 року цю постанову визнано недійсною та скасовано. Крім того, 26 вересня 2019 року працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другої статті 130 КУпАП.Постановою Болехівського міського суду від 24 грудня 2019 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною другої статті 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що внаслідок таких протиправних дій працівника поліції щодо безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП, а також за складання протоколу про нібито керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, йому була завдана моральна шкода. Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн та судові витрати.

Рішенням Долинського районного суду від 15 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади - Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області у розмірі 1 000,00 грн.

Додатковим рішенням Долинського районного суду від 19 лютого 2021 року відмовлено у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Дуткевич М.В. посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення та додаткове рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкодимісцевий суд не врахував обставини стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП. Не надано належної правової оцінки і показам допитаних працівників поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також суд безпідставно відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області просить рішення Долинського районного суду від 15 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 . Додаткове рішення Долинського районного суду від 19 лютого 2021 року залишити без змін. При цьому зазначає, що додаткове рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права. Водночас вважає, що рішення винесене із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що постановою поліцейського сектору реагування №3 Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управлінняНаціональної поліції в Івано-Франківській області Микуляка Ю.Л. серії ДПО18 №331627 від 26 вересня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Рішенням Долинського районного суду від 05 грудня 2019 року вказану постанову визнано протиправною та скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а.с. 4, 7-9).

Також постановою Болехівського міського суду від 24 грудня 2019 року закрито провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.10-13).

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 на підставі положень статей 1174, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання та досудового слідства, прокуратури і суду» просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на його користь відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним притягнення до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та незаконним складанням протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною другої статті 130 КУпАП.

В силу частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації.

Моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частини перша та друга статті 1176 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За приписами частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц наведено правовий висновок про те, що тлумачення частини другої статті 48 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, його посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяно шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки Державна казначейська служба України чи її територіальний орган не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача.

Отже, належним відповідачем у цій справі є держава, яка повинна брати участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади (дії якого призвели до завдання позивачу шкоди).

Проте у цій справі Державна казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює лише списання коштів з державного бюджету, є єдиним відповідачем. Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області залучено до участі в справі третьою особою, що не відповідає його процесуальному статусу як учасника спірних матеріальних правовідносин, виходячи зі змісту заявлених в суді першої інстанції позовних вимог.

В порушення частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин справи, не сприяв здійсненню прав сторін. Зокрема, не роз`яснив ОСОБА_1 його права, зокрема, щодо можливості залучення до участі у справі Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області як співвідповідача та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому статтями 50, 51 ЦПК України, не попередив позивача про наслідки вчинення або невчинення вказаних процесуальних дій.

Разом з тим суд апеляційної інстанції позбавлений права на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь в справі та залучати співвідповідача.

За змістом статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в зв`язку з неналежністю складу сторін. Що не позбавляє права ОСОБА_1 повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

При цьому колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості таких позовних вимог, оскільки це повинно бути зроблено під час розгляду справи по суті за участі належних сторін.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, колегія суддів вважає за необхідне скасувати і додаткове рішення Долинського районного суду від 19 лютого 2021 року.

За змістом частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частин першої та другої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного розгляду справи у задоволенні позову відмовлено судові витрати покладаються на позивача.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

В силу вимог пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 адвоката Дуткевича Михайла Васильовича задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 15 лютого 2021 року та додаткове рішення Долинського районного суду від 19 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовуОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням посадової особи державного органу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2021 року