КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/5534/19 Головуючий у 1 інстанції - Кириленко Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4397/2021 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщенні Київського

апеляційного суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО АКВА" до ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи,

обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року задоволено позов ТОВ "ЄВРО АКВА" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЄВРО АКВА" кошти за додатком №1/882 до договору поставки №11083 від 15 червня 2015 року у розмірі 3 250 грн. та судовий збір в розмірі 1921 грн., а всього стягнуто 5 171 грн.

В апеляційній ОСОБА_1 просить скасувати повністю рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову ТОВ "ЄВРО АКВА" та стягнути із позивача на користь відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, посилаючись на незаконність даного судового рішення, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

15 березня 2021 року до Київського апеляційного суду від представника ТОВ "ЄВРО АКВА" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому директор підприємства просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

22 березня 2021 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 15 червня 2015 року між ТОВ "ЄВРО АКВА" (постачальник) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір поставки №11083.

Згідно умов вказаного вище договору, постачальник продає та поставляє, а покупець купує та оплачує на умовах та у порядку визначених вказаним договором товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікація) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника та покупця та є невід`ємною частиною цього договору. Зазначено, що сторони застосовують до вказаного договоруумови DDP - доставка постачальником товару в пункт, вказаний покупцем. Вказано, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару (а.с. 7-8).

Відповідно до додатку №1/882 до договору поставки №11083 від 15 червня 2015 року покупцю надається торгове обладнання у користування виключно для зберігання та реалізації продукції, яка поставляється постачальником покупцю.

У вказаному вище додатку зазначається, що покупцю забороняється використовувати обладнання для інших цілей. Склад, перелік, найменування, кількість обладнання узгоджені сторонами та наведені в акті прийому-передачі торгового обладнання. Обладнання передається в комплексі. Склад кожного окремого комплекту узгоджується сторонами шляхом підписання акту прийому-передачі, що є невід`ємною частиною договору.

В додатку зазначається, що обладнання належить ПрАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" на праві власності та не передбачає переходу/надання покупцю права власності на торгове обладнання передане постачальником (а.с. 10).

Згідно акту прийому-передачі торгового обладнання №1215 до додатку № 1/882 до договору поставки №11083 від 15 червня 2017 року ТОВ "ЄВРО АКВА" передало, а ОСОБА_1 отримав у користування: холодильник UBC 800 Icestream Large уличный «Моршинская» Туре = «RDO» ID = «31» сер. № 11.19347.079 та антивандальна конструкція для ХО Klimasan s 1300 СК (2-дв. Моршинська) інв. № 3Б10593, що встановлене за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до акту про порушення умов використання/про відсутність торгового обладнання від 19 квітня 2018 року встановлено, що відсутні холодильник UBC 800 Icestream Large уличный «Моршинская» Туре = «RDO» ID = «31» сер. № 11.19347.079 та антивандальна констр. для ХО Klimasan s 1300 СК (2-дв. Моршинська) інв. № 3Б10593. (а.с. 12).

11 вересня 2018 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про сплату штрафу в розмірі 3250 грн. за порушення виконання зобов`язань (а.с. 13).

Відповідно до п. З. І. Договору, в разі неповернення обладнання у строк, зазначений в п. 2.2.8. Договору, покупець зобов`язаний сплатити на рахунок Постачальника штраф в розмірі та порядку, передбаченому п.п. 3.4,3.5 Додатку

Відповідно до п. 3.4. розмір штрафу, що підлягає сплаті за обладнання, становить 3250,00 грн.

Відповідно до п. 3.5 Додатку до Договору поставки, сплата всіх штрафів, передбачених Додатком, здійснюється Покупцем шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Звертаючись до суду із позовом ТОВ "ЄВРО АКВА" просило стягнути з ОСОБА_1 вартість обладнання відповідно до договору поставки продукції в розмірі 3 250 грн. та судові витрати.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності вимог позивача.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Звертаючись до суду із позовом, ТОВ "ЄВРО АКВА" посилалося на те, що між ним та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір поставки продукції №11083.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 27 лютого 2018 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18), від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Норми процесуальних законів наведено тут і далі у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (далі - ГК України) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознакгосподарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте, до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною третьою статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, враховуючи зазначене та виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір належить до господарської юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року та закриття провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384, ч.1 ст.369 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року - скасувати.

Провадження у справі - закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: