Справа № 304/172/21 Провадження № 2/304/190/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2021 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Чепурнова В. О.,
з участю секретаря судового засідання - Гавій Л.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/172/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перечинська міська рада Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,
відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 12 травня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 травня 2021 року.
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 15 вересня 2018 року на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вона зареєструвала своє місце проживання та місце проживання своєї доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак у будинковій книзі, яку передала їй попередня власниця, зареєстровано місце проживання невідомої їй людини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказує, що відповідач не перебуває з нею та її сім`єю у родинних та будь яких інших стосунках, також він не був ні родичем, ні знайомим попередньої власниці будинку, за вказаною адресою тривалий час не проживає, його місцезнаходження їй невідоме. Вказані обставини підтверджуються також довідками Перечинської міської ради, а також можуть бути засвідчені численними свідками, зокрема сусідами та колишньою власницею будинку. Оскільки факт реєстрації відповідача у її будинку порушує право власності та позбавляє її можливості користуватися та розпоряджатися будинком на власний розсуд, створює їй перешкоди у отриманні державної соціальної допомоги, житлової субсидії тощо, тому просить позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини.
Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не з`явився, попередньо подавав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника ради, проти задоволення позову не заперечив.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житлом, а саме приміщенням будинку, власником якого являється позивач.
Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов`язані з правом розпорядитися ним.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання.
Вказане також стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 137873481 від 15 вересня 2018 року.
Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відомостями Перечинської міської ради Закарпатської області № 279/07-02 від 16 лютого 2021 року та довідкою вказаної ради № 167 від 10 лютого 2021 року, а також даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_3 , що у свою чергу перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-709цс16).
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 Житлового кодексу України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 Цивільного кодексу України, передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 Цивільного кодексу України, статей 150, 156 Житлового кодексу України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-709цс16).
Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України».
Аналогічна правова позиція вбачається у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі справа № 357/7940/16-ц.
Так, згідно довідок відділу ЦНАП Перечинської міської ради Закарпатської області №73 від 21 січня 2021 року та № 166 від 10 лютого 2021 року видно, що відповідач ОСОБА_2 , 1982 року народження, зареєстрований у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_3 , однак на даний час фактично у такому не проживає.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 77-80 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, яке знаходиться у АДРЕСА_3 , оскільки судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача та крім цього тривалий час не проживає в спірному будинку, не веде нарівні з позивачем як власником будинку спільне господарство.
При цьому судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У статті 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання особи відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст. 71, 72 Житлового Кодексу Української РСР, ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перечинська міська рада Закарпатської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_2 , знявши його з реєстраційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перечинська міська рада Закарпатської області, ; місцезнаходження: 89200 Закарпатська область м. Перечин, пл. Народна, 16.

Головуючий: Чепурнов В. О.