Справа № 344/517/20
Провадження № 22-ц/4808/654/21
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Єлісевич О.М.,

з участю представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Бабича В.Л., представника ТзОВ «Інвестзахідгруп»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до державного реєстратора Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурина Ярослава Олеговича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестзахідгруп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Бабич Віталій Леонідович, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію змін за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2021 року під головуванням судді Шамотайла О.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися з позовом до державного реєстратора Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурина Я.О. та ТОВ «Інвестзахідгруп» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 як іпотекодержатель та ТОВ «Інвестзахідгруп» як іпотекодавець 23.01.2018 уклали договір іпотеки згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку (заставу) іпотекодержателю нерухоме майно - Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м., як забезпечення виконання основного зобов`язання перед іпотекодержателем за договором позики від 23.01.2018 на суму 4 158 115,20 грн, що станом на 23.01.2018 згідно офіційного курсу Національного банку України є еквівалентом 144 000,00 доларів США, зі строком повернення суми позики на користь іпотекодержателя до 23.05.2018.

Незважаючи на те, що вказане приміщення перебувало в іпотеці та під забороною, іпотекодавець зобов`язувався без письмової згоди іпотекодержателя не вчиняти дій, наслідком яких є зміна правового статусу предмета іпотеки, ТОВ «Інвестзахідгруп» 24.07.2018 звернулося до державного реєстратора Богородчанської селищної ради із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни складових частин об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

За результатами розгляду вказаної заяви Державний реєстратор Богородчанської селищної ради Джурин Я.О. 24.07.2018 прийняв рішення № 42208782 та вніс до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зміни, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 10 Закону України «Про іпотеку», ст. 3, 5, 10, 12, 18, 24, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки не повідомив при цьому іпотекодержателя ОСОБА_3 та здійснив такі дії без її згоди.

Між позивачами 30.07.2018 укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, згідно до якого ОСОБА_3 передала у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність нежитлові приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м.

Посилаючись на наявність суперечностей між заявленими ТОВ «Інвестзахідгруп» та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, протиправність здійснення реєстрації речових прав на тимчасову альтанку, незавершене будівництво ресторану і незавершене будівництво надбудови та те, що державний реєстратор вийшов за межі законних прав і повноважень у проведенні реєстрації змін об`єкта нерухомого майна і незаконно провів державну реєстрацію тимчасової альтанки та інших складових частин об`єкта нерухомого майна, просили визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурина Я.О. № 42208782 від 24.07.2018.

У березні 2020року позивачами подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просили суд доповнити первісний позов позовною вимогою: визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію змін, яким внесені відомості до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 та про його складові частини у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме доповнено відомостями про: альтанку (тимчасову) В5 площею 40,3 кв.м.; незавершене будівництво, надбудова готовністю 98%, ВЗ, загальною площею 206,4 кв.м., як складову частину нерухомого майна; незавершене будівництво, ресторан готовністю 98%, В4, загальною площею 116,7 кв.м., як складову частину нерухомого майна, який внесений державним реєстратором Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області Джурин Я.О. на підставі рішення № 42208782 від 24.07.2018 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10 березня 2020 року залучено приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Бабича Віталія Леонідовича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду і зазначає, що з 23.01.2018 по 30.07.2018, тобто станом на день прийняття рішення державним реєстратором, приміщення «Диско-клубу», що розташоване в АДРЕСА_1 , перебувало в іпотеці та під забороною.

Незважаючи на те, що вказане приміщення перебувало в іпотеці та під забороною і згідно п. 3.8. іпотечного договору іпотекодавець зобов`язувався без письмової згоди іпотекодержателя не вчиняти дій, наслідком яких є зміна правового статусу предмета іпотеки, ТОВ «Інвестзахідгруп» 24.07.2018 без повідомлення та отримання дозволу чи згоди ОСОБА_3 на зміну складових частин предмета іпотеки, звернулося до державного реєстратора Богородчанської селищної ради Джурина Я.О. із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни складових частин об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 01, а останній за результатами розгляду такої заяви 24.07.2018 прийняв рішення № 42208782 та вніс до запису про об`єкт нерухомого майна за вказаним реєстраційним номером у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступні відомості: в частині «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» - зазначено додаткові відомості про те, що до складу об`єкта також входить альтанка (тимчасова) В5, яка займає площу 40,3 кв.м.; в частині «Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна» до запису «складова частина об`єкта нерухомого майна» - Диско-Клуб, В, загальною площею 960,2 кв.м. додано записи «складова частина об`єкта нерухомого майна» - незавершене будівництво, надбудова готовністю 98%, В3, загальною площею 206,4 кв.м., «складова частина об`єкта нерухомого майна» - незавершене будівництво, ресторан готовністю 98%, В4, загальною площею 116,7кв.м.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2014 Диско-клуб на праві власності належить ТОВ «Інвестзахідгруп» та на громадський будинок складено технічний паспорт. Разом з тим, 04.12.2013 Інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт.

Згідно вказаної декларації про початок виконання будівельних робіт та технічного паспорта від 24.10.2014 ТОВ «Інвестзахідгруп» зареєструвало за собою Диско-клуб, загальною площею 960,2 кв.м.

До поданої 24.07.2018 державному реєстратору заяви товариством додано зазначену декларацію про початок виконання будівельних робіт та технічний паспорт, виготовлений станом на 19.07.2018.

Зі змісту поданих документів загальна площа приміщень по літ. «В» становить 1 077,9 кв.м., в т.ч. по мезоніну (надбудова) 119,1 кв.м., по І і ІІ поверхах 958,8 кв.м. Загальна площа приміщень із літ. «В4» (ресторан) становить 94,6 кв.м., приміщення надбудови значиться із літ. «В3».

Вказує, що скориставшись декларацією про початок виконання будівельних робіт від 04.12.2013, яка вичерпала свою дію 24.10.2014 - коли проведена реєстрація права власності на Диско-клуб площею 960,2 кв.м., та технічним паспортом від 19.07.2018 товариство реєструє незавершене будівництво за тією ж адресою, тим самим змінює об`єкт, що перебуває під забороною. В той же час державний реєстратор вносить до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна відомості про складові частини такого, а саме відомості про незавершене будівництво, при цьому площа надбудови збільшується на 87,3 кв.м. та площа ресторану - на 22,1 кв.м. від тієї, що зазначена у технічному паспорті від 19.07.2018.

Всупереч вимог с. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор Джурин Я.О. вносить до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна Диско-клуб відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна, а саме відомості про тимчасову альтанку із літ. «В5» загальною площею 40,3 кв.м.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки діям державного реєстратора, не звернув увагу на те, що не підлягають державній реєстрації речові права на тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці.

Також володіючи інформацією про невідворотність процесу відчуження об`єкта іпотеки, з метою створення штучних перепон для укладення правочину з його відчуження та задоволення потреб з повернення коштів наданих ТОВ «Інвестзахідгруп», останнє вчиняє незаконні дії зі зміни об`єкта іпотеки, результатом яких є порушення його прав щодо користування предметом купівлі.

Він як набувач права власності на будівлю Диско-клубу не може реалізувати своє право на земельну ділянку, тобто оскаржуваною державною реєстрацією порушено його суб`єктивне право на земельну ділянку, визначене ст. 120 ЗК України.

Незаконним та протиправним, на його думку, рішенням державного реєстратора за відповідачем зареєстровано незавершене будівництво третього поверху будівлі Диско-клубу, який перебуває у його власності, що позбавляє його можливості реалізувати своє право на вільне та на власний розсуд користування власністю.

Таким чином вважає, що єдиним правильним та ефективним способом захисту його порушеного права є визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Інвестзахідгруп» зазначає, що позивач ОСОБА_1 придбав предмет іпотеки 30.07.2018, а зміни в об`єкті нерухомого майна відбулися 24.07.2018, тобто він достеменно знав про склад об`єкта на момент укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки про склад об`єкта нерухомого майна, а також відомості про наявні зміни в його складових елементах.

Оскільки в результаті продажу ОСОБА_1 фактично було відчужено тільки частину об`єкта нерухомого майна Диско-клубу, що є неприпустимим, а інша частина залишилася у власності товариства. Тому ОСОБА_1 не був і не є наразі власником чи співвласником нерухомого майна складової частини Диско-клубу, зокрема: на 206,4 кв.м - незавершене будівництво, надбудова готовністю 98%, В3; на 116,7кв.м. - незавершене будівництво, ресторан готовністю 98%, В4; на 40,3 кв.м. альтанка (тимчасова) В5. Він таку частину у власність не набув, не оплачував її вартість, товариство цю частину йому не продавало і не отримувало кошти за продаж такої, а на момент укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право на нежитлові приміщення з усіма його складовими частинами.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, що державний реєстратор вніс певні відомості про реєстрацію права власності, а також наявності змін у правовому статусі придбаного об`єкта нерухомого майна. Державним реєстратором у цьому випадку не проводилося державної реєстрації права власності та/чи інших речових прав, спірний об`єкт не є новоствореним об`єктом нерухомого майна.

Товариство не порушувало прав іпотекодержателя і права останнього жодним чином не змінилися. Зміна складових частин об`єкта нерухомого майна не є зміною у правового статусу об`єкта нерухомого майна. При цьому, жодного відчуження чи передачі на іншому речовому праві товариством не здійснено, тому безпідставним є посилання на порушення вимог щодо наявності документа, що підтверджує згоду іпотекодержателя на вчинення такої дії.

Також відсутні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, оскільки товариством легалізовано покращення кількісних та якісних показників предмета іпотеки, та на такі поширюється іпотека.

Відповідач жодних перешкод на право позивача на земельну ділянку не здійснював. Позивач придбав частину приміщень і відповідно право на землю до нього перейшло так само в частині.

Відзив на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_3 не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 і приватний нотаріус Калуського МНО Бабич В.Л. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_2 та представник ТОВ «Інвестзахідгруп» вимоги апеляційної скарги заперечили, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з її неявкою не вбачає.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ТОВ «Інвестзахідгруп» 23.01.2018 уклали договір іпотеки згідно якого ТОВ «Інвестзахідгруп» як іпотекодавець передав в іпотеку (заставу) іпотекодержателю ОСОБА_3 нерухоме майно - Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м. (т. 1 а.с.7-9).

Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки будівля Диско-клубу передана іпотекодавцем в іпотеку, як забезпечення виконання основного зобов`язання перед іпотекодержателем за договором позики від 23.01.2018 на суму 4 158 115,20 грн, що станом на 23.01.2018 згідно офіційного курсу Національного банку України є еквівалентом 144 000,00 доларів США, зі строком повернення суми позики на користь іпотекодержателя до 23.05.2018.

Згідно п. 1.3. договору іпотеки предмет іпотеки Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м., належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2014. Право приватної власності на нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 7414767, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.10.2014 на праві приватної власності ТОВ «Інвестзахідгруп» належить Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1, відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: номер, літера «В», тип складової частини Диско-клуб, загальна площа 960,2 кв.м. (т. 1 а.с.17).

Згідно п. 1.6. договору іпотеки на період дії договору предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні іпотекодавця.

Відповідно до п. 3.9. договору іпотеки іпотекодавець має право володіти, користуватися та надавати в користування предмет іпотеки відповідно до його призначення впродовж строку дії договору, з урахуванням обмежень, встановлених договором та чинним законодавством.

Право іпотекодавця щодо володіння та користування предметом іпотеки, з урахуванням обмежень, встановлених договором, також визначено у п. 2.5 договору. При цьому, сторони договору іпотеки домовилися, що іпотекодавець не повинен без згоди іпотекодержателя розпоряджатись будь-яким чином предметом іпотеки або його частиною.

Згідно п. 3.8. іпотечного договору іпотекодавець зобов`язувався, зокрема, не відчужувати предмет іпотеки (будь-яку його частину) у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями на користь третіх осіб, не передавати предмет іпотеки в лізинг, в управління, в спільну діяльність, не передавати в наступну іпотеку тощо, не видавати довіреності на розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем (гарантом) за третіх осіб або вчиняти інші дії, наслідком яких є зміна правового статусу предмета іпотеки без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя. У будь-якому випадку, вчинення таких дій не позбавляє іпотекодержателя права отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до п. 4.1. договору сторони погодили, що іпотека виникає з моменту нотаріального посвідчення договору. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації обтяжень нерухомого майна, зазначеного в п.1.1 цього договору, іпотекою в державному реєстрі іпотек в порядку передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.3 договору іпотеки сторони домовилися стосовно застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена відповідно до висновку незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності або за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем. Цим договором іпотекодавець уповноважує іпотекодержателя подавати та отримувати від імені іпотекодавця довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу, сплачувати платежі, підписати договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які пов`язані з продажем предмета іпотеки.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки 23.01.2018 приватним нотаріусом Калуського МНО Бабичем В.Л. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: Диско-клуб, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, проведено державну реєстрацію іпотеки, номер запису про іпотеку: 24500151, опис предмета іпотеки: будівля «Диско-клубу», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м., що належить власнику ТОВ «Інвестзахідгруп» (т. 1 а.с.10).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 23.01.2018 року приватним нотаріусом Калуського МНО Бабичем В.Л. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: Диско-клуб, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, проведено державну реєстрацію обтяження, номер запису про обтяження: 24500174, вид обтяження: заборона на нерухоме майно, опис предмета обтяження: будівля «Диско-клубу», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м. (т. 1 а.с. 11).

Відповідно до технічного паспорта на громадський будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , призначення Диско-клуб, від 19.07.2018, за планом земельної ділянки на земельній ділянці розміщуються Диско-клуб літ В, площа зем. діл. під будинком 579,5 кв.м., прибудова літ В1 площа зем. діл. під будинком 71,0 кв.м., прибудова літ В2 площа зем. діл. під будинком 51,5 кв.м., надбудова (незавершене готовністю 98%) літ В3 площа зем. діл. під будинком 206,4 кв.м., ресторан (незавершене готовністю 98%) літ В4 площа зем. діл. під будинком 116,7 кв.м., альтанка (тимчасова) літ В5 площа зем. діл. під будинком 40,3 кв.м., загальна площа приміщень за літ В 1 077,9 кв.м., в т.ч. мезонін 119,1 кв.м., за літ В4 94,6 кв.м. (т.1 а.с.21-35).

Інспекцією ДАБК в Івано-Франківській області 04.12.2013 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт реконструкцію адмінкорпусу під « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого загальна площа будівлі відповідно до проектної документації зазначена у розмірі 1 127,3 кв.м. (т.1 а.с.36-38).

ТОВ «Інвестзахідгруп» 24.07.2018 звернулося до державного реєстратора Богородчанської селищної ради із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни складових частин об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

За результатами розгляду вказаної заяви Державний реєстратор Богородчанської селищної ради Джурин Я.О. 24.07.2018 прийняв рішення № 42208782 та вніс до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступні відомості: в частині «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» - зазначено додаткові відомості про те, що до складу об`єкта також входить альтанка (тимчасова) В5, яка займає площу 40,3 кв.м.; в частині «Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна» до запису «складова частина об`єкта нерухомого майна» - Диско-Клуб, В, загальною площею 960,2 кв.м. додано записи «складова частина об`єкта нерухомого майна» - незавершене будівництво, надбудова готовністю 98%, В3, загальною площею 206,4 кв.м., «складова частина об`єкта нерухомого майна» - незавершене будівництво, ресторан готовністю 98%, В4, загальною площею 116,7 кв.м.

Між ОСОБА_3 як іпотекодержателем та ОСОБА_1 30.07.2018 укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Калуського МНО Бабичем В.Л., згідно до якого ОСОБА_3 передала у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність нежитлові приміщення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м. (т. 1 а.с.12-15).

За погодженням сторін договору продаж предмету іпотеки вчинено за ціною 5 600 850,00 грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30.07.2018 приватним нотаріусом Калуського МНО Бабичем В.Л. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: Диско-клуб, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42301830 від 30.07.2018 внесено запис про право власності: 27266088, за ОСОБА_1 , розмір частки 1/1, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 30.07.2018 (т. 1 а.с.16, 139-140).

У записі про право власності: 27266088, приватним нотаріусом Калуського МНО Бабичем В.Л. вказано додаткові відомості: нежитлові приміщення Диско-клуб, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м., окрім переходу на складові частини об`єкта нерухомого майна: незавершене будівництво, надбудова, готовністю 98%, літера В3, загальною площею 206,54кв.м.; незавершене будівництво, ресторан, готовністю 98%, літера В4, загальною площею 116,7кв.м., альтанка (тимчасова), літера В5, займає площу 40,3 кв.м., які не були предметом іпотеки за договором іпотеки від 23.01.2018 (т.1 а.с. 139-140).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підставами позову слугували обставини щодо внесення державним реєстратором таких змін, які, як встановлено судом та підтверджено сторонами у справі, мали місце до моменту укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки від 30.07.2018. Умови договору купівлі-продажу предмету іпотеки були узгоджені сторонами договору та не заперечуються з підстав вчинених відповідачами реєстраційних дій від 24.07.2018. На момент реалізації ОСОБА_3 як іпотекодавцем права на задоволення вимог, а ОСОБА_1 придбання права власності на предмет іпотеки під час укладення правочину їм було відомо про державну реєстрацію змін, якими внесено відомості до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, що свідчить про прийняття сторонами відповідних обставин як умови договору. З позову не є зрозумілим чому визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення та скасування запису потрібно стороні позивача, як воно необхідно для повного і ефективного поновлення порушених прав сторони позивача і в чому полягає суть порушеного права сторони позивача. Твердження сторони позивача про порушення їхніх прав, свобод чи інтересів носять абстрактний характер та не містять належного обґрунтування впливу оскаржуваного рішення та вчиненого запису на їхні конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, а натомість покликаються на незгоду позивачів з указаним рішенням та вчиненим записом, що не є тотожним порушенню такого права, свободи чи інтересу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Предметом позову в цій справі є вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора № 42208782 від 24.07.2018 та скасування запису про державну реєстрацію змін, яким внесено відомості до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

На обґрунтування позову позивачі посилалися на вчинення відповідачами в порушення умов іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дій щодо внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни складових частин об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 01.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тому завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).

Виходячи з системного аналізу положень ЦК та ЦПК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного права; порушення (невизнання або оспорювання) такого права з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до ЦПК України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних інтересів покладено саме на позивача, а відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-52гс20, зазначила, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Положення ст. 41 Конституції України визначають, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказане також відображено в ст. 321 ЦК України, згідно якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Згідно ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі та була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно ч.1, 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону.

Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії (ч. 4 ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовою підставою для відображення в записах реєстру передання речових прав, відмови у здійсненні цього є відповідне рішення державного реєстратора, якому передує перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, та після прийняття якого до відкритого розділу Державного реєстру прав вносяться відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Отже єдиною підставою для створення розділу та внесення запису до державного реєстру речових прав є рішення державного реєстратора, що полягає у відображенні у відповідному розділі державного реєстру, а також законом встановлено відповідальність за подання недостовірних даних на реєстрацію, за невідповідність документів вимогам, що встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент прийняття державним реєстратором рішення) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому п.п. "в" п.2 ч.6 ст. 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Відповідно до п. 15, 19 Постанови КМ України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі подання заявником додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав, до раніше поданої заяви, у тому числі до такої, розгляд якої зупинено, державний реєстратор, уповноважена особа відповідно до пункту 9 цього Порядку встановлює особу заявника, перевіряє обсяг його повноважень та вносить до бази даних заяв відомості про додаткові документи, подані заявником.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Позивачі посилалися на те, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень» державним реєстратором безпідставно та незаконно здійснено державну реєстрацію речових прав на альтанку (тимчасову), незавершене будівництво ресторану, який є некапітальною спорудою та надбудову. Оскільки дані об`єкти є тимчасовими, некапітальними, а також є складовими частинами основного об`єкта нерухомості, речові права на який вже зареєстровано і який перебував в іпотеці та під забороною, а отже не підлягали державній реєстрації.

Судом встановлено, що технічний паспорт на громадський будинок Диско-клуб містить інформацію про об`єкт нерухомого майна станом на 19.07.2018, включно із позначенням на плані земельної ділянки назв будинку, допоміжних будівель та споруд, площі земельної ділянки під ними, а за змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено внесення змін до записів Державного реєстру прав у разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик.

Відповідно до ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, як визначено у ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що позивачами у справі між собою було укладено договір купівлі-продажу предмету іпотеки від 30.07.2018, при цьому доказів, які б вказували що цей правочин оскаржений, визнаний недійним чи нечинним суду не надано, а тому він вважається вчиненим. Укладений між сторонами договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

ОСОБА_3 після відчуження 30.07.2018 предмета іпотеки на підставі іпотечного договору, незважаючи на наявність в Державному реєстрі прав змін, внесених до моменту укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки, просить захистити своє порушене право шляхом визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора і скасування запису про державну реєстрацію змін, яким внесено відомості до запису про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, які відображають фактичний стан такого згідно проведеної інвентаризації, однак не наводить обставин, що підтверджують порушенння її прав як іпотекодержателя чи порушення її охоронюваного інтересу та не надала належних та допустимих доказів на підтвердження такого.

Також ОСОБА_3 не вказує, яким чином визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора і запису про державну реєстрацію змін призведе до захисту або відновлення її порушеного речового права (у разі його наявності).

З цих підстав необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Інвестзахідгруп» вчинило незаконні дії зі зміни об`єкта іпотеки, з метою створення штучних перепон для укладення правочину з його відчуження та задоволення потреб з повернення наданих товариству коштів.

ОСОБА_1 , незважаючи на наявність відомостей про фактичний стан об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 01 згідно проведеної інвентаризації, узгодив з ОСОБА_3 умови купівлі-продажу предмету іпотеки від 30.07.2018 та придбав нежитлові приміщення «Диско-клубу», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 960,2 кв.м.

При цьому, посилається як на підстави позову на вчинення відповідачами дій, які передували укладенню ним договору, за результатом якого він набув речові права на нежитлові приміщення.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, якими стверджуються посилання ОСОБА_1 , зокрема і у апеляційній скарзі, на обмеження оскаржуваним рішенням його правомочностей відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, а також неможливість реалізувати своє право на земельну ділянку, визначене ст. 120 ЗК України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26 Закону України 31952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1,2,3 частини 3 статті 26 Закону України №1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020 року та на час прийняття оскарженого рішення) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Такі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі №914/1201/19; від 23.06.2020 у справах №906/516/19, №922/2589/19; від 30.06.2020 у справі №922/3130/19 та в інших справах. Колегія суддів зазначає, що висновки щодо застосування статті 26 Закону України №1952 також викладені у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №911/1530/19, від 03.03.2021 №913/175/20, від 31.03.2021 у справі №925/1550/19, від 15.04.2021 у справі №927/75/20.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський