Ухвала

17 травня 2021 року

м. Київ

справа № 357/8305/19

провадження № 61-5695ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Марценюк Леся Анатоліївна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» (далі - ТОВ «Олійникова Слобода») звернулося до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 10 грудня 2018 року № б/н, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Узин» (далі - ТОВ «Агрокомплекс «Узин») щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0046. загальною площею 5,3979 га; скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М. О. про державну реєстрацію права оренди :01:007:0046; припинити право оренди ТОВ «Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0046; витребувати з незаконного володіння ТОВ «Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0046; внести зміни до договору оренди землі від 17 червня 2013 року № б/н, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Олійникова Слобода» шляхом його викладення у новій редакції, як зазначено у позовній заяві, в тому числі акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Позовні вимоги ТОВ «Олійникова Слобода» мотивовано тим, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменовано на ТОВ «Олійникова Слобода», укладено договір оренди землі № б/н, за яким відповідач передала позивачу земельну ділянку площею 2,6864 га з кадастровим номером :01:007:0010, яка розташована у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на 10 років.

17 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Олійникова Слобода» укладено договір оренди землі № б/н, за яким відповідач передала позивачу земельну ділянку площею 2,7115 га з кадастровим номером :01:007:0025, яка розташована у межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на 10 років.

26 червня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н. В. було проведено державну реєстрацію зазначеного права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0010 на підставі рішення за індексним номером 14072572 та 02 липня 2014 року проведено державну реєстрацію вищезазначеного права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0025 на підставі рішення за індексним номером 14144220.

Протягом усього часу дії договорів оренди позивач користується земельними ділянками у своїй господарській діяльності і належним чином сплачує орендну плату. Проте, починаючи з лютого 2018 року ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ТОВ «Олійникова Слобода» права користування за договорами оренди.

Наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5 скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0010 та :01:007:0025 за ТОВ «Олійникова Слобода».

В подальшому, 05 березня 2018 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Агрокомплекс «Узин» договори оренди цих же земельних ділянок.

ТОВ « Олійникова Слобода» звернулося до суду з позовом про визнання вказаних договорів недійсними.

Після звернення до суду, 04 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» були укладені договори про розірвання зазначених договорів оренди від 05 березня 2018 року. Після чого ОСОБА_1 , на підставі власної заяви, посвідченої 01 грудня 2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К. А., здійснила об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0010 та :01:007:0025 в одну площею 5,3979 га з кадастровим номером :01:007:0046.

13 грудня 2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М. О. було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності на сформовану внаслідок об`єднання спірну земельну ділянку за ОСОБА_1

10 грудня 2018 року ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки № б/н, за яким передала в оренду ТОВ «Агрокомплекс «Узин» земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0046.

13 грудня 2018 року державний реєстратор Ілюшина М. О. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Агрокомплекс «Узин».

Позивач вважає, що скасування Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за підприємством права оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0010 та :01:007:0025, що виникло на підставі договорів оренди, не припинило це право і жодним чином не вплинуло на його дійсність, договори оренди є дійсними, а тому права ТОВ «Олійникова Слобода» як законного орендаря підлягають судовому захисту. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 07 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Олійникова Слобода» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року.

Крім цього, ТОВ «Олійникова Слобода» звернулося до апеляційного суду з клопотанням про зупинення апеляційного провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/9440/2020.

Київський апеляційний суд ухвалою від 09 березня 2021 року зупинив апеляційне провадження у справі до набрання законної сили рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/9440/2020.

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Марценюк Л. А., подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику слід було надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, за ідентифікаторами поштового відділення 707 та 693 заявник отримала вказану ухвалу 23 та 24 квітня 2021 року.

28 квітня 2021 року на виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків. Вимоги ухвали заявником виконано.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Марценюк Л. А., посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Судом встановлено, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 357/9440/20 за позовом ТОВ «Олійникова Слобода» щодо визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5, яким, зокрема, скасовано реєстрацію права оренди ТОВ «Олійникова Слобода» на спірні земельні ділянки.

Зі змісту рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року вбачається, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення запис в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про право оренди ТОВ «Олійникова Слобода» на спірні земельні ділянки був скасований згідно з рішенням Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5.

Таким чином, вирішення питання щодо законності наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 727/5, яким, зокрема, скасовано реєстрацію права оренди ТОВ «Олійникова Слобода» на спірні земельні ділянки, впливає на встановлення факту набуття ТОВ «Олійникова Слобода» права оренди на спірні земельні ділянки, що матиме істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення у цій справі.

Отже, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 357/9440/20, у якій судом встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення, та які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цій справі, але мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічні правові висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 357/9184/18 (провадження № 61-1399ск21) та від 17 лютого 2021 року у справі № 357/9184/18 (провадження № 61-1925ск21).

Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано зупинив провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Марценюк Леся Анатоліївна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

В. С. Жданова

Є. В. Коротенко