ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/695/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року (суддя Приступа Д.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної державної нотаріальної контори про скасування вчиненої нотаріальної дії та зобов`язання вчинити нотаріальну дію,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_2 , з яким вона не проживала. Після смерті батька з братом вона не спілкувалась, а відповідач неправомірно не повідомила її про відкриття спадщини після смерті батька та не встановила обсяг спадщини. Позивач вказувала, що вона не знала про відсутність заповіту та про те, що вона є спадкоємцем за законом.

У зв`язку з цим позивач просила суд скасувати вчинену нотаріальну дію та зобов`язати Хмельницьку районну державну нотаріальну контору вчинити певну нотаріальну дію.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме скасувати вчинену нотаріальну дію та зобов`язати відповідача вчинити певну нотаріальну дію.

Зазначає, що при оформленні спадщини нотаріус повинен мати докази щодо факту смерті спадкодавця, часу та місця відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадщини, докази, що підтверджують склад спадкового майна, наявність оцінки цього майна, сплати державного мита, перебігу строку для прийняття спадщини всіма спадкоємцями.

На думку апелянта судом першої інстанції не взято до уваги, що нотаріус не виконала нотаріальні дії, порушивши закон.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1221, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення

У частині першій статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про зміну імені (повторним) та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 13-16).

Як вбачається з відповіді Хмельницької районної державної нотаріальної контори №3214/01-16 від 10.12.2019, ОСОБА_1 пропустила строк на звернення із заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 12).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 6 липня 2020 року, позивачу відмовлено у визначенні їй додаткового строку для прийняття спадщини батька. Судом в рішенні була дана оцінка необізнаності позивача про відсутність заповіту та здійснення спадщини за законом (а. с. 3-6).

Відмовляючи у задоволенні позову про скасування вчиненої нотаріальної дії та зобов`язання вчинити нотаріальну дію у даній справі, суд виходив з того, що позивач не довела та не підтвердила жодними достатніми та допустимими доказами неправомірних дій відповідача.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що при оформленні спадщини нотаріус повинен мати докази щодо факту смерті спадкодавця, часу та місця відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадщини, докази, що підтверджують склад спадкового майна, наявність оцінки цього майна, сплати державного мита, перебігу строку для прийняття спадщини всіма спадкоємцями, узгоджуються з нормами законодавства, проте не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Позивач, яка на час смерті свого батька не проживала з ним, мала право протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини як спадкоємець за законом, проте цього не зробила.

Як вбачається з рішення Хмельницького міськрайонного суду від 6 липня 2020 року, яке згідно даних ЄДРСР постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року залишено без змін, ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звернулась до нотаріуса майже через 7 років. Судом зазначено, що правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції не взято до уваги, що нотаріус не виконала нотаріальні дії, порушивши закон, апеляційний суд до уваги не бере, так як апелянт не довела неправомірність дій відповідача.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Хмельницької районної державної нотаріальної контори вчинити певну нотаріальну дію слід зазначити наступне.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц зазначено, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі №754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору вчинити певні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі №161/9939/17 (провадження №61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта.

Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.

З врахуванням викладених вище норм законодавства та судової практики, слід зробити висновки, що рішення місцевого суду відповідає обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 18 травня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк