Справа № 700/795/20
Провадження № 2/700/27/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника служби у справах дітей - Томіленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/795/20 провадження №2/700/27/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є бабою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю дитини, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_4 02.10.2020 року вона отримала висновок Лисянської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки, оскільки її мати життям дитини не цікавиться, вихованням не займається, а з 2008 року взагалі покинула дитину і місцезнаходження її невідоме, а батько проживає окремо і звернувся до служби у справах дітей із заявою, в якій відмовився від виконання від батьківських обов`язків через відсутність постійного заробітку, крім того є особою з інвалідністю, а тому вважає, що доньці буде краще жити з бабусею та дідусем. Вона має власний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , проживає зі своїм чоловіком - ОСОБА_5 , джерело доходу їх родини - це пенсія. Вони забезпечили належні умови для проживання ОСОБА_4 навчання та відпочинку, до кримінальної відповідальності ні вона, ні її чоловік не притягувалися, судимості не мають, тому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановити опіку та призначити її опікуном над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила ухвалити рішення по суті позовних вимог. Також зазначила, що її онука проживає та перебуває на її повному вихованні та утриманні, мати життям своєї дитини не цікавиться з 2012 року, не дбає про її інтереси, участі у її вихованні не бере. Батько дитини звернувся із заявою про відмову від виконання батьківських обов`язків, оскільки має незадовільний стан здоров`я, шлюб між батьками дитини розірваний. З 2012 року місце перебування і проживання відповідача ОСОБА_3 не відоме і вона перебуває у розшуку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи, відзив не подавала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та не заперечує щодо задоволення позову.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вважає за доцільне позбавити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав.

Заслухавши позивача, відповідача та представника служби у справах дітей, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.03.2006 року.

Батько дитини ОСОБА_2 є особою з інвалідністю (довідка до акта огляду МСЕК від 12.03.2013 року) та відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків, звернувшись із відповідною заявою до служби у справах дітей Лисянської РДА 23.09.2020 року.

Із письмових свідчень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 22.09.2020 року та від 25.09.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 самі виховують, доглядають і піклуються про свою онуку ОСОБА_4 з самого її дитинства, дбають про її здоров`я. Батько дитини ОСОБА_8 участі у вихованні доньки не бере, мати дитини ОСОБА_3 в сім`ї не з`являється і не бачилася із донькою ще з 2012 року.

Відповідно до довідок КЗ «Лисянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2» Лисянської селищної ради Черкаської області від 25.08.2020 року № 97, 98, ОСОБА_4 навчається в 9-а класі, батьки учениці участі у її вихованні та догляді не беруть.

Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини Лисянської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 840/01-33 від 02.10.2020 року, вбачається, що слід позбавити батьківських прав, оскільки останні ухиляються від своїх обов`язків щодо виховання доньки, життям та інтересами дитини не цікавляться. Батько своєю заявою відмовився від виконання батьківських обов`язків, а місцезнаходження (перебування) матері дитини з 2008 року невідоме.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має належні умови проживання, навчання та відпочинку для ОСОБА_4 , забезпечує її необхідними речами, має власний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , отримує пенсію за віком. Крім того, чоловік позивача ОСОБА_5 також має фінансову можливість утримувати онуку та не заперечує проти призначення опікуном ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_4 , разом з нею не проживають, не проявляють батьківської турботи, вихованням не займаються, станом здоров`я дитини не цікавляться, участі у її житті не приймають. Всю відповідальність та тягар по вихованню дитини взяла на себе позивач ОСОБА_1 .

Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачами від виховання своєї дитини та свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку служби у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області від 02.10.2020 року року є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд враховує також те, що відповідачі, залишивши малолітню дитину з бабусею та дідусем, не відвідують її, місцезнаходження та контактні дані відповідача ОСОБА_3 невідомі, батьки дитини фактично не приймають участі у її вихованні, не утримують, не цікавляться її життям, розвитком, станом здоров`я.

Суд приходить до висновку, що це свідчить про ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх дитини.

Щодо часткового задоволення позовних вимог, то слід зазначити таке.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , має повних 14 років, тобто є неповнолітньою.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Суд вважає, що за наявності на цей час підстав для позбавлення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав, водночас наявні підстави для призначення над неповнолітньою ОСОБА_4 піклувальником її бабусю ОСОБА_1 .

Можливість виконувати позивачем обов`язків піклувальника підтверджена документально висновками компетентного органу та узгоджується з матеріалами справи. ОСОБА_1 має задовільний стан здоров`я, працює, отримує пенсію, має власне житло, може та забезпечує на даний час дитині належні умови проживання, відповідний рівень розвитку та виховання, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони до кримінальної відповідальності не притягувалася, судимості не має, у розшуку не перебуває.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи фактичний, емоційний, психологічний, матеріальний та віковий фактори, оцінивши пропорційно відповідні інтереси, права та свободи усіх зацікавлених осіб із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини, на підставі встановленого суд дійшов висновку про те, що призначення позивача ОСОБА_1 піклувальником неповнолітньої онуки за життєвих обставин, що склалися, відповідає найкращим інтересам дитини, забезпечить захист її особистих немайнових і майнових прав та інтересів.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165 СК України, ст.60 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 батьківських прав стосовно дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 батьківських прав стосовно дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 піклувальником над неповнолітньою онукою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб