Справа № 588/1677/20
№ провадження 2/588/44/21
13.01.2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у м. Тростянці цивільну справу за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача за довіреністю Дашко В.М. у жовтні 2020 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 із метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.08.2011 року.
Відповідач підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Позивач вважає, що указаною заявою підтверджується, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк».
Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі шляхом відкриття кредитного рахунку та установлення початкового кредитного ліміту. Натомість позивач вважає, що ОСОБА_2 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками, пенею.
Ухвалою суду від 09.11.2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.64).
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із таких мотивів.
Судом установлено, що 12.08.2011 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 16).
У вказаній Заяві зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, вони складають договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування.
До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 17, 18-42).
З довідки позивача про видані ОСОБА_2 кредитні картки установлено, що відповідач отримав кредитні картки: номер НОМЕР_1 з датою відкриття 12.08.2011 і з терміном дії до 11/14 року, номер НОМЕР_2 з датою відкриття 28.11.2014 і з терміном дії до 02/18 року, номер НОМЕР_3 з датою відкриття 13.02.2017 і з терміном дії до 09/20 року, номер НОМЕР_4 з датою відкриття 17.01.2019 і з терміном дії до 10/22 року, номер НОМЕР_5 з датою відкриття 05.02.2019 і з терміном дії до 11/22 року (а.с.14).
Відповідно до довідки, наданої суду позивачем з 12.08.2011 року відповідачу установлено кредитний ліміт до 2000 грн., який 12.08.2011 був зменшений до 300 грн., а з 13.02.2017 збільшено до 2600 грн., з 21.07.2017 до 5000 грн., та з 24.02.2018 зменшено до 3626,55 грн., а з 17.01.2019 збільшено до 5000 грн., а з 03.02.2019 до 9000 грн. (а.с.15).
Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу за тілом кредиту у заявленому розмірі, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
В Анкеті-заяві позичальника від 12 серпня 2011 відсутні умови договору про встановлення обов`язку ОСОБА_2 оплачувати пеню та відсотки нараховані на прострочений кредит.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За вимогами частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачу судом пропонувалось подати на виконання обов`язків, передбачених статтями 12, 81 ЦПК України всі підписані ОСОБА_2 договори, заяви (інші) документи за змістом яких сторонами було погоджено Умови кредитування (а.с.78).
Проте, позивач до суду крім Анкети-заяви від 12 серпня 2011 року, не подав до суду інших заяв, довідок з підписом ОСОБА_2 , які б містили його обов`язок сплачувати відсотки, неустойку.
За таких обставин, надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.
Отже, повертаючись до обставин цієї справи слід зазначити, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відтак, підстави для сплати відповідачем пені та відсотків, які нараховувалася позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку не узгоджених з відповідачем - відсутні.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення 3956,49 грн. заборгованості за пенею та 5648,10 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Аналіз виписки про рух коштів по кредитним карткам на ім`я ОСОБА_2 свідчить про те, що останній з 2011 року активно користувався кредитними коштами та тривалий час не допускав заборгованості, після виникнення якої її повертав.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно спрямовувались кошти, які сплачував ОСОБА_2 на оплату відсотків, пені, і не зарахування їх у повному обсязі на оплату зобов`язань відповідача за тілом кредиту. Крім того, позивач безпідставно зараховував сплачені відповідачем кошти на повернення кредиту на суми комісії за обслуговування (членський внесок) в розмірі 20 грн., яка щомісячно списувалась в односторонньому порядку позивачем з карткового рахунку ОСОБА_2 . Доказів узгодження сторонами справи розміру та підстав щомісячного стягнення з відповідача комісії позивач до суду не надав.
Отже, позов підлягає задоволенню у частині боргу за тілом кредиту визначену судом в сумі 5411 грн. 95 коп., в іншій частині позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 5411 грн. 95 коп., тобто на 20,58 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 432 грн. 59 коп. (2102,00 грн.* 20,58 %) судового збору.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.01.2021 року.

Суддя М.В. Щербаченко