ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2978/19
Провадження № 22-ц/4820/128/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2020 року та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

7 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

ОСОБА_1 зазначила, що з 12 серпня 2007 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 6 серпня 2014 року. В цьому шлюбі сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою. Наразі, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не надає дитині матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, працює за контрактом у Литовській Республіці та зобов`язаний утримувати свого сина.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 7 500 грн щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з 7 травня 2019 року та до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн 80 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд керувався тим, що ОСОБА_2 не надає сину ОСОБА_3 належного утримання, хоча за своїм матеріальним становищем він спроможний сплачувати позивачці аліменти на дитину у розмірі 5 000 грн на місяць. Враховуючи складність справи, та час, витрачений адвокатом на її підготовку та ведення в суді, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід присудити 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить основне та додаткове рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів і витрат на професійну правничу допомогу змінити, а її вимоги в цій частині задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 працює за кордоном і одержує гідну заробітну плату, а його дохід дозволяє сплачувати позивачці аліменти на дитину у розмірі 7 500 грн на місяць. Суд не з`ясував усіх обставин справи, не врахував матеріальне становище ОСОБА_2 , не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд безпідставно зменшив заявлену до відшкодування суму витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону додаткове рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не дотримався приписів ст.ст. 137, 141 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права додаткове рішення в частині розміру стягуваних витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 12 серпня 2007 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 6 серпня 2014 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітній ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 працює та одержує регулярний дохід.

З 2015 року ОСОБА_2 проживає та працює у Литовській Республіці, не має інших утриманців.

а) щодо вимог про стягнення аліментів на дитину

Застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені з батька або матері дитини у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина. При цьому розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, встановлених у ч. 1 ст. 182 СК України.

Оцінивши в сукупності зібрані докази, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ОСОБА_2 не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , внаслідок чого з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути аліменти на дитину.

Визначаючи розмір аліментів у 5 000 грн на місяць, судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, можливість надання утримання малолітньому ОСОБА_3 його матір`ю.

Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_2 є здоровою та працездатною особою, працює, отримує дохід і не має інших утриманців.

Твердження ОСОБА_1 про те, що заробітна плата ОСОБА_2 становить близько 3 000 євро на місяць, у зв`язку з чим він спроможний сплачувати позивачці аліменти на дитину щомісячно у розмірі 7 500 грн, не доведені належними доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Посилання ОСОБА_1 на доведеність своїх вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а встановлений судом розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

б) щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI).

В силу ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами .

Як передбачено ст. 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із положень ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до ст. 137 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.

Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі часткового задоволення позову судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги від 10 лютого 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 і адвокатом Ткаченком О.Ю. (а.с. 17-18), останній надавав позивачці професійну правничу допомогу у справі.

Із актів здачі-прийняття наданих послуг від 10 лютого 2019 року та 17 жовтня 2020 року (а.с. 19, 140), в яких зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і розрахунок здійснених ним витрат, слідує, що адвокат Ткаченко О.Ю. надав ОСОБА_1 юридичні послуги у виді: усних консультацій, складення позовної заяви та інших процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи і представництва в суді, - на суму 23 500 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 17 жовтня 2020 року (а.с. 141) ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_4 обумовлений гонорар у розмірі 23 500 грн.

ОСОБА_1 подала докази про понесення нею витрат на професійну правничу допомогу в установлений законом строк. У свою чергу, ОСОБА_2 не звертався до суду першої інстанції, а також до суду апеляційної інстанції (з огляду на те, що ні він, ні його представник, адвокат Гав`юк Д.М., не брали участь у судовому засіданні під час постановлення судом додаткового рішення) з клопотанням про зменшення розміру понесених позивачкою витрат на правничу допомогу.

За таких обставин суд першої інстанції не вправі був зменшувати розмір заявленої позивачкою до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн.

Натомість, позов ОСОБА_1 заявлено з ціною, яка визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України), у розмірі 45 000 грн (7500х6). Цей позов задоволено на 30 000 грн (5000х6), тобто на ⅔, а тому з ОСОБА_2 на користь позивачки підлягало стягнення 15 667 грн витрат на професійну правничу допомогу (23500х2:3).

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на дитину ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Суд першої інстанції не дотримався норм процесуального закону при вирішенні питання про розподіл судових витрат і неправильно визначив розмір стягуваних витрат на професійну правничу допомогу, тому в цій частині додаткове рішення суду підлягає зміні.

Із огляду на викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 15 667 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.

Додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2020 року в частині розміру стягуваних витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 15 667 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Шевцова Л.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 50