Справа № 357/357/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду № 5 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, мотивуючи тим, що 06.07.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс: (далі - Відповідач, Фінансова установа, Кредитодавець), та нею, ОСОБА_1 (далі - Позивач, Позичальник) було укладено Кредитний договір №0429-735 (далі - Кредитний Договір).

Відповідно до п.1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом.

Поряд з цим згідно з п.2 Кредитного договору Строк Кредиту складає 27 днів.

Вона вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», у зв`язку з чим, нею у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому вона змушена була звернутись до суду.

Порушення своїх споживчих прав вбачає в порушення Відповідачем норм встановлених ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Звертає увагу суду, що у кредитному договорі у п.10 Кредитного договору вона начебто підтверджує, що до укладення Договору отримала від Кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч.2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечую вірне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Проте фактично працівники товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при видачі кредитних коштів, не ознайомлюють Позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і ні де про це вона не ставила свій підпис.

Також відповідно до умов цього пункту Кредитного договору вона начебто підтверджує, що уклавши Договір вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на веб-сайті Кредитодавця https ://creditkasa. com.ua

Але працівники фінансової установи також не надали їй і вищевказані Правила і з їх текстом вона ознайомлена не була. Вона ознайомилась з ними випадково на веб-сайті Кредитодавця https://creditkasa.com.uaвже після укладання договору.

Вважає, що Відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема Відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

З врахуванням наведеного, вона при укладенні Кредитного договору через не належно інформованість з боку Відповідача та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити умові договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально роз`яснене працівниками Відповідача їх умови.

Просила суд визнати недійсним Кредитний договір №0429-7353 від 06.07.2020 року, позовну заяву розглядати за відсутності Позивача ( а. с. 1-5 ).

Ухвалою судді від 22 січня 2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження ( а. с. 20-21 ).

17 лютого 2021 року за вх. № 7425 судом отримано відзив на позовну заяву, в якій ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просили суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Кредитний договір № 0429-7353 від 06.07.2020 р. (надалі - Договір) між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, копія додається), які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання Відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду Договору.

Так, ЗУ «Про електронну комерцію», визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту Відповідача (https://www.creditkasa.com.ua, надалі - Сайт), який є окупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Позивач в момент реєстрації на Сайті Відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.12 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує Позивачу повну взаємодію з Відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання Договору.

Отже, при укладенні Договору Позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку Позивача укладення Договору було б неможливе.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Тобто, вищенаведений порядок укладення Договору відповідає ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, що також підтверджується інформаційним повідомленням Нацкомфінпослуг від 13.02.2019 року.

До того ж, Позивачем на Сайті Відповідача самостійно створено Особистий кабінет, заповнено Заявку на отримання Кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою Відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в Особистому кабінеті Позивача на Сайті Відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Крім того, звертають увагу суду, що укладення Кредитного договору визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Також зазначають, що з метою отримання кредиту, Позивач мав необмежену кількість часу для ознайомлення з усіма умовами кредитування та в разі необхідності отримання додаткової інформації, він не обмежений в праві зателефонувати по означеним (розміщеним) на сайті Відповідача телефонним номерам за отриманням додаткових роз`яснень.

Отже, Відповідач надав, а відповідно Позивач до укладення Договору отримав всю інформацію передбачену чинним законодавством.

Таким чином, посилання Позивача на недобросовісність Відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладання Договору є безпідставними та не відповідають дійсності.

Звертають увагу суду, що кредитний договір № 0429-7353 від 06.07.2020 року є вже тринадцятим договором укладеним між позивачем та відповідачем, попередні договори позивачем виконано в повному обсязі.

Тобто, вказаний кредитний договір є не першим договором, що укладений між позивачем та відповідачем.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги Позивача не підлягають задоволенню, оскільки, Кредитний договір № 0429-7353 від 06.07.2020 р. укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів»; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно підстави для визнання Кредитного договору № 0429-7353 від 06.07.2020 року недійсним - відсутні ( а. с. 25-30 ).

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті ( а. с. 44-45 ).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, звертаючись до суду з позовною заявою, остання в прохальній частині просила позовну заяву розглянути за відсутності позивача ( а. с. 4 ).

Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання позивача, яке підписане 16.12.2020 року, в якому позивач також зазначає про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує ( а. с. 13 ).

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, яке отримано особою за довіреністю 26.04.2021 року.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, позивач надав до суду позов разом з доказами на які посилався та просив проводити розгляд справи у його відсутність, а відповідач будучи належним чином повідомлений не з`явився в судове засідання, однак надав відзив та документи які обґрунтовує свої заперечення проти позову, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів наданих сторонами по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 06.07.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0429-7353.

Відповідно до п.1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом.

Поряд з цим, згідно з п.2 Кредитного договору Строк Кредиту складає 27 днів.

Згідно п. 3 Кредитного Договору Графік платежів: 3.1. Термін платежу 01.08.2020 року; 3.2. Сума Кредиту - 6000 гривень; 3.3. Нараховані проценти - 3 240 гривень; 3.4. Разом до сплати - 9 240 гривень.

Відповідно до п.4 Кредитного договору протягом строку Кредиту розмір процентів складає: 2 % (два процента) від Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається Кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%.

Згідно п. 5 Кредитного договору Сукупна вартість Кредиту (вартість користування Кредитом) складає 154.00 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 9 240.00 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом 54.00 % від суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 3 240.00 грн. (у грошовому вираженні).

Згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо Позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п.2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення.

Пунктом 8 зазначено, що цей Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного Договору та Правил надання грошових коштів у кредит ( які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір ), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця та, відповідно, укладає Договір.

У пункті 10 вказаного Кредитного Договору зазначено, що Позичальник підтверджує, що укладання Договору отримав від Кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання ( а. с. 7, 8-12 ).

Принцип свободи договору, як один із загальних засад цивільного законодавства, декларується в ст. 3 ЦК України.

Згідно з ч. 3ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною першої статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно зі ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів", нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

За змістом ст. 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Встановлено, що відповідач надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, позивач ОСОБА_1 особистими електронними підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Отже, суд приходить до висновку, що зміст договору є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб.

Пунктом 8 Кредитного Договору зазначено, що цей Кредитний Договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання Кредиту. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього Кредитного Договору та Правил надання грошових коштів у кредит ( які є невід`ємними частинами Договору та разом складають Договір ), текст яких наразі розміщено на веб-сайті Кредитодавця (https://www.creditkasa.com.ua ) та, відповідно, укладає Договір.

У пункті 10 вказаного Кредитного Договору зазначено, що Позичальник підтверджує, що укладання Договору отримав від Кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Встановлено, що позивач в момент реєстрації на Сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.12 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання Договору.

Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення Кредитного Договору між позивачем та відповідачем, а саме: позивач на Сайті відповідача, здійснив заповнення Заявки на отримання Кредиту, вказав всі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил). Заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.9 Правил). Відповідач проінформував позивача (п. 4.16 Правил) про прийняте рішення щодо видачі Кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер та електронним листом на адресу електронної пошти Позивача) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення Договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. 641 та 642 Цивільного кодексу України.

Позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно- телекомунікаційній системі відповідача, про що останній надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз.2 ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

В свою чергу, відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача.

Отже, як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору, так як без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.

Таким чином, позивач без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету не змогла б укласти кредитний договір із відповідачем, тому укладення кредитного договору у запропонованій відповідачем формі відповідало внутрішній волі позивача і цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Вказана позиція суду узгоджується з висновком зробленим Верховним Судом у постанові від 07.10.2020 по справі 127/33824/19 (за аналогічними правовідносинами).

Отже, зазначений Кредитний Договір укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.

Крім того, позивач не був позбавлений можливості відповідно з положеннями статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення відповідача в письмовій формі та повернення грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Проте, у вказаний строк позивач від договору не відмовлявся, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору.

Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові КЦС ВС від 01.04.2020 № 583/3343/19 (61-22778св19).

Тому, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 12,81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, а останнього було звільнено від сплати судового збору, не підлягають стягненню такі витрати з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 257, 261, 526, 530, 553, 554, 599, 610, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 131, 137, 141, 211, 263, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , ІНП: НОМЕР_1 , паспорт номер НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 , виданий Білоцерківським РВ Управління ДМС України в Київській області від 23.10.2015 року );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Лесі України, буд. 26, офіс 407, ).

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов