Провадження № 2/470/157/21
Справа № 470/456/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Орлової С.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини шляхом зміни способу стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2021 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначила, що вони перебували у шлюбі з 07.11.2014 року, який було розірвано рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31.03.2020 року. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням суду від 11.03.2020 року з відповідача присуджено стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 03.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сумлінно сплачує аліменти, але їх не вистачає на належне утримання дитини. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд збільшити розмір аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на ј частину його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. У відповіді за відзив заперечувала проти доводів відповідача за їх недоведеністю (а.с.25-26).

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив відзив, у якому заперечував проти позовних вимог позивачки, просив суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що він сумлінно сплачує аліменти, крім цього придбає дитині одяг та іграшки, наразі його фінансові можливості зменшилися, оскільки через карантин він втратив роботу, крім цього на його утриманні перебуває хвора матір та дружина, з якою вони проживають у найманому житлі та планують народження спільної дитини (а.с.38-40).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

З матеріалів справи убачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2014 року, який було розірвано рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року ( а.с.10).

У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 виданого 15 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області серії НОМЕР_1 (а.с.9). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю позивачкою по справі та наразі є ученицею 1-А Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 28 Миколаївської міської ради ( а.с.35).

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2020 року було вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. починаючи з 03 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.12-13).

У позовній заяві позивачка стверджувала, що відповідач сумлінно сплачує аліменти та не має заборгованості з їх сплати.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України,ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 цього Кодексу).

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У силу положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку ( доходу ) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження ( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку ( доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки ).

Вимога позивачки про перехід зі стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) є зміною способу стягнення аліментів, а не збільшенням розміру аліментів. Це її право як стягувача аліментів, яке не носить одноразового характеру та може бути реалізоване у будь-який час в межах дії обов`язку щодо утримання дитини, відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України. Крім цього із вказаної норми закону вбачається, що вона не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Інтереси дитини завжди превалюють над майновим становищем платника аліментів, такий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.

Доводи відзиву відповідача про те, що на його утриманні перебувають хвора мати та дружина, судом не приймаються до уваги як такі що не підтвердженні належними та допустимими доказами по справі, як і доводи щодо погіршення його майнового стану. Враховуючи те, що підстави для зміни способу стягнення аліментів в законі прямо не зазначені, та є правом стягувача аліментів метою якого є посилення захисту прав дитини на належне утримання, суд доходить висновку що вимоги позивачки щодо зміни способу стягнення аліментів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13,200,258, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів на утримання дитини шляхом зміни способу стягнення, задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2020 року з твердої грошової суми у розмірі 1 500 гривень щомісячно на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя С. Ф. Орлова

Повне рішення суду складене 22 жовтня 2021 року.