Провадження № 2/643/1649/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі. Від сумісного проживання мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.11.2017 року шлюб між ними було розірвано, після розірвання шлюбу син залишився проживати із нею. Позивач одна не може забезпечити належний рівень життя сину відповідно до закону, тому вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 відкрито провадження у справі № 643/17290/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 21.12.2020 року.

21.12.2020 року розгляд справи відкладено на 11.01.2021 року за клопотанням відповідача, оскільки йому було необхідно ознайомитись із матеріалами справи, так як позов із додатками він не отримував.

11.01.2021 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання даного позову і до повноліття дитини.

Позивач у судове засідання 11.01.2021 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач у судове засідання 11.01.2021 року не з`явився, проте подав заяву, відповідно до змісту якої заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України.

Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 у справі № 643/10467/17 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Згідно зі свідоцтвом про народження дитини, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Позивач проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

У позовній заяві позивач зазначає, що вона сама не може забезпечити сину достатній рівень життя, внаслідок чого вимушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Положеннями частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положенням ст. 191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дати подання даного позову і до повноліття дитини.

Відповідач означені позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що подав відповідну заяву від 11.01.2021 року.

Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а наслідки визнання позову відповідачу зрозумілі, про що свідчить зміст поданої ним заяви.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд заявлені позовні вимоги задовольняє в повному обсязі.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Одночасно суд роз`яснює сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Враховуючи, що при подачі позову позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», вважає необхідним стягнути з відповідача 50 % судового збору, який би підлягав сплаті позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 264, 265, 430 ЦПК України, ст. ст. 182, 191, 199-201 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06.11.2020 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

3. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовій збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

5. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 .

7. Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 11.01.2021 року.

Суддя Н.В. Новіченко