Справа № 466/8176/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І., Лелик О.М.,

справа № 466/8176/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна інтереси якої представляють: Львівської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Живко О.Б.,

представників відповідачів

Львівської обласної прокуратури Слиш Г.С.,

ГУ НП у Львівській області Лазорка І.І., -

у с т а н о в и в :

20.10.20. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Держави Україна інтереси якої представляють: Львівська обласна прокуратура, Головне управління національної поліції у Львівській області, Державна казначейська служба України та просить суд ухвалити рішення про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду в розмірі 245 000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 24 000 гривень, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 16.02.2016 в рамках кримінального провадження Личаківським ВП ГУНП у Львівській області йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вироком від 08.09.2016 року Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 70 н.м.д.г., що становить 1190грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 на підставі ч.2 ст.404 КК України вирок від 16.02.2016 змінено, визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 70 н.м.д.г., що становить 1190грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.08.2017 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 08.09.2016 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 щодо ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.02.2020 року ОСОБА_1 виправдано з підстав недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вважає, що він з 16.02.2016 по 05.03.2020 року перебував під слідством. Це негативно позначилося на звичайному способі його життя та обмежувало його життєві зв`язки, для поновлення яких необхідно докласти значних зусиль, він безпідставно був обмежений у вільному пересуванні, не мав можливості належно використовувати та реалізовувати свої права.

Через неналежне розслідування та незаконне притягнення до кримінальної відповідальності спричинило шкоду діловій репутації позивача, призвело до нервових хвилювань, стресу. За час незаконного перебування під слідством та судом він зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу, втраті нормальних життєвих зв`язків, були порушені його конституційні права, у здійсненні яких він був обмежений. Зазначає, що внаслідок неправомірних дій органу досудового розслідування позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює, в розмірі 245000,00 грн.

11.11.2020 представник Головного управління національної поліції у Львівській області І.Лазорко подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, які встановлюють, що йому заподіяно фізичний біль та страждання.

16.11.2020 Львівською обласною прокуратурою подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначають наведені обставини у позовній заяві засвідчують, що у позивача виникло право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Вважають, що у разі встановлення судом доказів завдання ОСОБА_1 моральної шкоди з Державного бюджету підлягають відшкодуванню грошові кошти із розрахунку мінімальної заробітної плати на час постановлення рішення за 48 місяців 18 днів, а тому розмір відшкодування має бути меншим, а саме 243000,00грн.

16.11.2020 Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву в якому просять відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди.

02.12.2020 позивачем подано відповідь на відзиви відповідачів. В обґрунтування зазначає, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, а тому поданий ним розмір який підлягає відшкодуванню є правильним та мінімальним, передбаченим законом.

Ухвалою від 21.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 08.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та представник позивача Живко О.Б., яка діє на підставі ордеру серії ВС№1041733 /арк.спр.26/ позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та у відповідях на візвив, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Львівській області І.Лазорко, який діє на підставі довіреності, згідно виписки з ЄДР юридичних осіб, ФОП та громадських формувань /арк.спр.84-85/ в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, покликаючись на необґрунтованість заявлених вимог, відсутність доказів на підтвердження факту заподіяння ОСОБА_1 фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні; не обґрунтований розмір заявленої шкоди.

Представник відповідача Львівської обласної прокуратури Слиш Г.С., яка діє на підставі довіреності від 04.11.2020 №15/2-248 вих-20 /арк.спр.86/ у судовому засіданні проти позову заперечила. Зокрема зазначила, що позивачем не доведено, у чому полягають протиправні дії осіб органів досудового розслідування та в чому полягає моральна шкода. Тому, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув, причин неприбуття не повідомив, заяв про відкладення не надходило.

Заслухавши думку позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Суд встановив такі обставини.

16.02.2016 в рамках кримінального провадження Личаківським ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Вироком від 08.09.2016 року Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190грн /арк.спр.8-10/

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 на підставі ч.2 ст.404 КК України вирок від 16.02.2016 змінено, визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190грн /арк.спр.11-13/.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.08.2017 року, вирок Личаківського районного суду м. Львова від 08.09.2016 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02.02.2017 щодо ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції /арк.спр.14-15/

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.02.2020 року ОСОБА_1 виправдано з підстав недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України /арк.спр.16-17/.

Таким чином, суд вважає, що незаконними рішеннями та діями посадових осіб органу досудового розслідування та прокуратури ОСОБА_1 завдано моральну шкоду з огляду на наступне.

У відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду.

Пунктом 1 ст.2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках, зокрема постановлення судом виправдувального вироку.

Відповідно до п.5 ст.3 зазначеного Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), зокрема моральна шкода.

За час незаконного перебування під слідством та судом, ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях, перебування у стані безперервного нервового стресу.

Згідно з пунктами 5 та 6 ст. 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пункт 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» у 2020 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 5000 гривень.

Щодо твердження прокурора, що необхідно рахувати перебування під слідством і судом 48 місяці 18 днів, а не 49 місяців для нарахування виплати, то суд погоджується з таким розрахунком.

Таким чином, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи, ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 243000 грн., з розрахунку 5000грн. (мінімальна заробітна плата станом на час винесення рішення) за 48 місяців 18 днів перебування під слідством і судом.

Суд зазначає, що вказаний розмір завданої моральної шкоди є мінімальним, таким, який має бути відшкодований за відповідний період у будь-якому випадку і будь-якій особі, внаслідок незаконного притягнення її як обвинуваченої.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо.

Таким чином, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури були порушені конституційні права позивача, що завдало їй фізичних і моральних страждань, призвело до погіршення психологічного стану.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Постанова Пленуму Верховного Суду України у п.10-1 зазначає, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України.

Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Згідно п.35 Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно- розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів).

Пунктами 5 та 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/201, казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладені норми, стягнення на користь позивача з Державного бюджету України повинно відбуватись через Державну казначейську службу України.

На підставі ст.81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та законними, відтак, позов підлягає до часткового задоволення у розмірі 243 000,00грн.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 243000 (двісті сорок три тисячі гривень 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди.

У решті у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: Львівська обласна прокуратура, , місцезнаходження: м. Львів, пр.Шевченка Т., 17-19.

Головне управління національної поліції у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ген. Григоренка,3.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 05.01.2021.

Суддя П. С. Невойт