Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4649/20
Номер провадження2/711/566/21
РІШЕННЯ
13 травня 2021 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Казидуб О. Г.
при секретарі Зайцевій О. І.
представника відповідача: Толкачова Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «ЧАРЗ-АВТО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Вона намагалась їй пояснити, що «льотний» проїзд ніхто не відміняв і у неї будуть неприємності. Але кондуктор (прізвища за її вимогою вона не назвала) звернулась до водія автобуса по імені ОСОБА_2 і сказала: «Давай її викинемо зі свого автобусу».
Позивач вказує, що побоюючись за своє життя та здоров`я, вона заплатила п`ять гривень за проїзд, в зв`язку з тим, що інший водій ДП «Чарз - Авто» вже вчинив тяжкий злочин відносно неї , де нанесені тяжкі тілесні ушкодження з тяжкими наслідками, в зв`язку з чим призначено дві операції в Інституті нейрохірургії м. Києва.
Також, позивач зазначає, що в цей день вона їхала в Придніпровський районний суд м. Черкаси на судове засідання і тому вийти вона не могла. Але, навіть, якщо б вона пересіла на інший маршрутний автобус ДП «Чарз - Авто», то, на її думку, був би такий самий «сценарій», а саме, хамство, грубість та непристойні слова
Оскільки, кондуктор автобуса відмовилась називати своє прізвище, а у неї повинен бути «бейджик», вона зателефонувала в ДП «Чарз Авто» , слухавки ніхто не брав. Знаючи номер телефону начальника, вона зателефонувала та просила повідомити прізвище кондуктора, але отримала «кучу» непристойних слів.
Просить суд стягнути з ДП «Чарз-Авто» матеріальну шкоду в розмірі 5 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
10 липня 2020 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Зазначила, що на той час в неї було наявне посвідчення. Після цього випадку, вона за телефонувала на чергову частину та намагалась встановити прізвище кондуктора, повідомила про хамство і грубість. Вказує на те,що тут наявний факт переслідування, вони зробили її інвалідом. Також зазначила, що відносно стягнення моральної шкоди то покладається на розсуд суду.
Представник відповідача за дорученням ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що якби така подія трапилась в транспортному засобі, вона була б зафіксована, оскільки, вони ведуть журнал з приводу конфліктних ситуацій. Згідно договору перевезення з 2018 року відпала необхідність водія і кондуктора. Нормативність про те, що екіпаж зобов`язаний носити «бейджики» договором не зобов`язано. Договір є типовим, який надає Міська рада.
Заслухавши думку учасників процессу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).
В судовому засіданні встановлено, що як вказує позивач у позові, 14.05.2020 року о 07год. 15 хв. на зупинці «Поліклініка № 5» ЮЗР позивач сіла в маршрутний автобус № 20, державний № НОМЕР_1 , в сторону центра. Автобус належить ДП «Чарз-Авто». До неї підійшла кондуктор автобуса і вона їй пред`явила посвідчення інваліда першої групи опорно-рухового апарату, документ по якому вона має право на безкоштовний проїзд в маршрутному автобусі. Кондуктор сказала, що вона інвалідів возити не буде і ніхто її не примусить і знову стала вимагати гроші за проїзд в маршрутному автобусі. Вимагала гроші в грубій та хамській формі.
Позивач намагалась їй пояснити, що «льготний» проїзд ніхто не відміняв і у неї будуть неприємності. Але кондуктор (прізвища за її вимогою вона не назвала) звернулась до водія автобуса по імені ОСОБА_2 і сказала: «Давай її викинемо зі свого автобусу».
Встановлено, що відповідно до Довідки № 011104, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є інвалідом І групи.
Статус інвалідам І, ІІ, ІІІ груп та дітям-інвалідам та гарантії їх соціального захисту визначено Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.
Відповідно до ч.ч. 1 ст.38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Інваліди, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів першої групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда або дитину-інваліда), мають право на 50-відсоткову знижку вартості проїзду на внутрішніх лініях (маршрутах) повітряного, залізничного, річкового та автомобільного транспорту в період з 1 жовтня по 15 травня.
Аналіз наведених нормативних актів дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 як інвалід першої групи має право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі.
Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України «Про транспорт».
Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина з інвалідністю" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).
Частиною 6 ст.38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що порядок транспортного обслуговування осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю на пільгових умовах визначається нормативно-правовими актами, що регламентують правила користування громадянами повітряним, залізничним, річковим, автомобільним та міським електричним транспортом.
Основним видом господарської діяльності відповідача ДП «Чарз-Авто» є надання послуг з перевезення пасажирів. Така діяльність регламентується Законами України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «;Про автомобільний транспорт».
Послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за нормою ст.11 Закону України «Про автомобільний транспорт» є соціально значущими послугами автомобільного транспорту і надання таких послуг на пільгових умовах здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб.
Згідно з ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.
Обов`язок з забезпечення компенсації втрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів та регулювання тарифів покладено ч. 2 ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Встановлено, що позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог надано копію квитка Серії АААП № 335547за проїзд в автобусі на суму 5 грн.
В судовому засіданні встановлено, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказаний квиток був придбаний позивачем саме 14.05.2020 у водія перевізника ДП «Чарз-Авто» на маршрутному автобусі № 20 і при обставинах, зазначених у позовній заяві, суду не надано.
Також, позивачем не надано суду і доказів на підтвердження наявності вини відповідача у завданні їй майнової і моральної шкоди, її розміру, причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) та завданою шкодою.
Враховуючи вищевикладене, будь-яких порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача, судовим розглядом не встановлено, а позивачем, в свою чергу, не доведено належними та допустими доказами порушення її прав, не доведено в судовому засіданні, що квиток на суму 5 грн був придбаний саме нею, а не іншою особою, а відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача сплаченої позивачем вартості проїзду в розмірі 5 грн. задоволенню не підлягають.
Також, не підлягають задоволенню вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, які, в даному випадку, є похідними від основних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної порушенням прав позивача.
Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне віднести судовий збір за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 137, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України,ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд,-
В позовних вимогах ОСОБА_1 до ДП «ЧАРЗ-АВТО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в і д м о в и т и .
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 18 травня 2021 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб