№336/5915/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Мойсеєєвої Г.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів адвоката Стадніченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Водоканал" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 08.10.2020 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.06.2010 р. по 30.06.2020 р. надав відповідачам послуги з водопостачання і водовідведення у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідачами не сплачені на суму 7 148,23 грн.

За позовом позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги по оплаті за водопостачання і водовідведення в сумі 7 148,23 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 12.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порідку спрощеного позовного провадження.

09.02.2021 винесено заочне рішення, яким позов задоволено у повному обсязі та стягнуто з відповідачів солідарно заборгованості у розмірі 7 148,23 грн. та судовий збір у сумі 2102 грн. по 1051 грн. з кожного.

Ухвалою суду від 05.05.2021 задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення від 09.02.2021, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження.

17.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ОСОБА_2 адвоката Стадніченка С.В., в якій він просить відмовити у позовні в повному обсязі, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.06.2010 по 30.06.2020, але позовна заява подана 16.09.2020, що підтверджується датою на позовній заяві позивача. Термін стягнення заборгованості перевищує строки позовної давності, які встановлені для даних правовідносин у три роки. З огляду на це, просить застосувати вимоги ст. 264 ЦПК України.

Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 2.2 статуту комунального підприємства «Водоканал», затвердженого 06.03.2018 року розпорядженням Запорізького міського голови, предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям міста й області питної води відповідно до існуючого Державного стандарту та з переданими на експлуатацію Підприємству параметрами мереж і споруджень.

На підставі пункту 3.1 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 46 від жовтня 1999 року, начальник управління житлового господарства передав функції по збору платежів від населення, що мешкає в житлових будинках комунальної власності, державному комунальному підприємству «Водоканал».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відносини з приводу надання фізичним особам послуг з постачання питної води та водовідведення регулюються ст.ст. 19 - 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим Кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Послуги з централізованого водопостачання і водовідведення відносяться до комунальних послуг.

Постачання фізичним особам питної води та водовідведення за загальним правилом має здійснюватися на підставі договору про надання цих послуг.

Встановлено, що позивач у період з 01.06.2010 р. по 30.06.2020 р. надав відповідачам послуги з водопостачання і водовідведення у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідачами не сплачені на суму 7 148,23 грн.

Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.12.2005 по 30.06.2020 за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , довідкою щодо складу заборгованості, інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідачів та представником відповідачів не заперечується.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору .

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачем ОСОБА_2 було заявлено клопотання про застосування позовної давності, оскільки КП «Водоканал» просить стягнути заборгованість, яка перевищує суму за три роки.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 6-2170цс16 та враховано у постанові Верховного Суду України від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць.

Пункт 9 Договору також передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з наданими позивачем відомостями по особистому рахунку НОМЕР_1 (а.с. 4-7), відповідачі після червня 2011 року не здійснювали оплати за отримані послуги, від`ємне значення нарахування у червні 2020 року не є оплатою з боку відповідачів, оскільки оплати у розрахунку відображені в іншому стовпчику, відтак перебіг позовної давності не переривається.

Отже, враховуючи, що доказів переривання строків позовної давності суду надано не було, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.06.2010 по 30.09.2017 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині позивачеві слід відмовити.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» підлягають частковому задоволенню, а саме підлягаю стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги централізоване водопостачання і водовідведення з жовтня 2017 року по червень 2020 року (останній місяць, у якому здійснено нарахування вартості послуг до подачі позову) у розмірі 2 462,43 грн.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (р/р НОМЕР_2 в ПАО «ПУМБ», ЄРДПОУ 03327121) заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення в сумі 2 462,43 грн. (дві тисячі чотириста шістдесят дві гривні 43 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судовий збір в сумі 362 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судовий збір в сумі 362 грн.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач Комунальне підприємство «Водоканал», знаходиться за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, .

Відповідач 1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 20.05.2021.

Суддя Є.С. Боєв

19.05.21