Постанова

Іменем України

13 травня 2021 року

м. Київ

справа № 227/2229/20

провадження № 61-3156св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у складі судді Корчистої О. І., у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 вересня 2017 року між ПАТ «Акцент-банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SAMABWFC6 шляхом підписання анкети-заяви, у якій відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг банку. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду про те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг разом з умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком кредитний договір.

На підставі вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк умови кредитного договору виконав, проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Посилаючись на зазначене, АТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути

з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 30 178,70 грн, яка складається

із: заборгованості за кредитом - 15 555,86 грн та заборгованості за відсотками - 14 622,84 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту укладання кредитного договору від 02 вересня

2017 року № SAMABWFC6 між АТ «Акцент-Банк» та

ОСОБА_1 .

Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про укладення кредитного договору, розміру кредиту, процентів за користування кредитними коштами, відсутність належних та допустимих доказів видачі позивачу платіжної картки та зарахування конкретного розміру кредитного ліміту, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Не погодившись із зазначеним рішенням, АТ «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження

із зазначенням поважних причин пропуску строку та доказів на

їх підтвердження.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що копію судового рішення позивач отримав 12 жовтня 2020 року. Тобто останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду є 11 листопада 2020 року (середа). Разом із тим, позивач не надав та не навів обґрунтованих

й об`єктивних підстав подання ним апеляційної скарги на судове рішення лише 13 листопада 2020 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Акцент-Банк» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області

від 30 вересня 2020 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, посилаючись на пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України, виходив із того, що скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що копію ухвали Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху отримано скаржником 04 грудня 2020 року. Проте станом на 08 лютого 2021 року вимоги ухвали апеляційного суду від 26 листопада

2020 року не виконані, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2021 року АТ «Акцент-Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року,

в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У квітні 2021 року справу № 227/2229/20 передано до Верховного Суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті

400 ЦПК України).

Як на підставу касаційного оскарження АТ «Акцент-Банк» посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України).

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що банком подано апеляційну скаргу 13 листопада 2020 року не відповідає дійсності, оскільки

11 листопада 2020 року банком передано апеляційну скаргу оператору поштового зв`язку ДКО-Експрес, про що свідчить відповідна накладна

з датою, а тому апеляційна скарга подана в межах тридцятиденного строку.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу АТ «Акцент-Банк» до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, АТ «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку (а. с. 52-60).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку та доказів на їх підтвердження (а. с. 64).

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що копію судового рішення позивач отримав 12 жовтня 2020 року. Тобто останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду є 11 листопада 2020 року (середа). Разом із тим, позивач не надав та не навів обґрунтованих

й об`єктивних підстав подання ним апеляційної скарги на судове рішення лише 13 листопада 2020 року.

Вказану ухвалу АТ «Акцент-Банк» отримало 04 грудня 2020 року (а. с. 67).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Акцент-Банк»

на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року відмовлено (а. с. 68-69).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що станом на 08 лютого

2021 року вимоги ухвали апеляційного суду від 26 листопада 2020 року

не виконані, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі -

у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги у межах та з підстав касаційного перегляду, вивчивши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ).

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Однією з передумов забезпечення доступу до суду є наявність в особи права на судовий захист.

Разом із тим, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ неодноразово вважав легітимними обмеженнями встановлення державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (№ 11681/85) зазначено, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Таким чином, аналіз вказаних норм процесуального права та судової практики ЄСПЛ свідчить про те, що окрім процесуальних прав, зокрема, права на апеляційний перегляд справи, учасники справи повинні добросовісно виконувати свої процесуальні обов`язки, демонструвати суду готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитися з процесом. Норми, які регулюють строки подачі скарг, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності, а зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У справі, що переглядається, встановлено, що не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» посилалося на те, що оскаржуване судове рішення позивачем було отримано 12 жовтня 2020 року, що є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку та доказів на їх підтвердження. Позивач не надав та не навів обґрунтованих

й об`єктивних підстав подання ним апеляційної скарги на судове рішення лише 13 листопада 2020 року.

Вказану ухвалу АТ «Акцент-Банк» отримало 04 грудня 2020 року (а. с. 67).

Разом із тим, станом на 08 лютого 2021 року вимоги ухвали апеляційного суду від 26 листопада 2020 року не виконані, у зв`язку з чим ухвалою Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено із застосуванням правового механізму, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, оскільки скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання, чи пропущено певний процесуальний строк із поважних причин, суд у кожному конкретному випадку оцінює усю сукупність обставин, надаючи відповідну оцінку, заслухавши при цьому доводи заявника. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати вмотивовані підстави.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata».

Встановивши, що ухвала апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги та надання строку для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску строку та доказів на їх підтвердження, була отримана АТ «Акцент-Банк» 04 грудня 2020 року, проте в строк, зазначений в ухвалі, її вимоги заявником не виконані, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки банк не надав належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційна скарга була подана у передбачений законом строк, оскільки 11 листопада 2020 року банком передано апеляційну скаргу оператору поштового зв`язку ДКО-Експрес, колегією суддів відхиляються, оскільки вказані доводи спрямовані на переоцінку доказів у справі, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.

АТ «Акцент-Банк» не наведено обґрунтованих мотивів на підтвердження неможливості виконання вимог ухвали Донецького апеляційного суду

від 26 листопада 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху та надання відповідних доказів для оцінки до суду апеляційної інстанції. Разом із тим, Верховний Суд є судом права, який у межах своїх повноважень надає правову оцінку правильності застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені чи відкинуті судами, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Вказані доводи касаційної скарги спрямовані виключно на переоцінку доказів у справі, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, а тому колегією суддів відхиляються.

Крім того, апеляційним судом було досліджено наявні в матеріалах справи докази на підтвердження направлення апеляційної скарги ДКО-Експрес на адресу Добропільського міського суду саме 13 листопада 2020 року.

АТ «Акцент-Банк» не надано суду апеляційної інстанції доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію заявником своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, що відповідає положенням статті 6 Конвенції, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук