Провадження № 22-ц/801/854/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 рокуСправа № 127/26437/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Волошин С. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1998 року, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2013 року було розірвано.

У період шлюбу у сторін народилось двоє доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Обидві доньки навчаються в Київському національному університеті ім. Т.Г. Шевченка. Оскільки після розірвання шлюбу відповідач добровільно приймати участь в утриманні доньок відмовлявся, за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з нього було стягнуто аліменти до досягнення дітьми повноліття в розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину, проте згодом рішенням суду від 23 жовтня 2017 року розмір аліментів був зменшений до 1/4 частки від заробітку доходу, але не менше 50% для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

Старша донька подружжя ОСОБА_3 продовжує навчатися в Інституті міжнародних відносин КНУ ім. Т.Г. Шевченка на 1 курсі магістратури факультету «Міжнародне право» на платній основі денної форми навчання, яке вона закінчує 31 травня 2022 року. Вартість 1 року навчання - 59 600 гривень.

Відповідач має можливість матеріально утримувати повнолітню доньку ОСОБА_3 в період її навчання, так як він не є інвалідом, працює перекладачем, надає послуги психолога та допомагає всиновлювати іноземними громадянам українських дітей, знімається в кіно та на телепередачах, за що отримує гонорар, проводить заняття у власній театральній студії, займається усиновленням італійськими громадянами українських дітей, відпочиває на дорогих закордонних курортах, має у власності 2 квартири у м. Вінниці, в 2020 році придбав новий будинок з басейном, в 2019 році - новий автомобіль Пежо, які оформив на свою дружину з метою уникнення сплати аліментів. Крім того, відповідач працює страховим брокером в компанії «Євролайф Україна ЛТ», отримує офіційний прибуток, має кілька страхових полісів у цій компанії. Тоді як повнолітня донька сторін ОСОБА_3 зі своїм малолітнім сином (1 рік 8 місяців) проживає з позивачем. ОСОБА_3 розлучилася з чоловіком, останній коштів на утримання спільної дитини не надає. Оскільки ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання, не працює і не може самостійно забезпечити себе всім необхідним, має проблеми зі здоров`ям, зокрема, з боку гінекології, вилочкоподібної залози, дерматології, потребує коштовного ортодонтичного лікування, а тому потребує на час навчання допомоги відповідача. За останній час на все лікування та обстеження ОСОБА_3 витратила 29 806 гривень. Позивачу важко самостійно утримувати двох повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та онука. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням про матеріальну допомогу, однак надавати таку допомогу відповідач відмовляється.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 4000 гривень щомісячно.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову, а саме з 27 листопада 2020 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років, в залежності від того, яка із цих обставин настане раніше.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допущено рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу по аліментам за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не було надано суду належних доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, а тому враховуючи взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, стан здоров`я дитини та платника аліментів, рівень його доходу та матеріальний стан, суд дійшов висновку, що матеріальний стан відповідача дає можливість присудити стягнення з батька на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в Київському національному університеті ім. Т. Шевченка, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн на місяць.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2021 року виправлено описки, допущені Вінницьким міським судом Вінницької області при ухваленні рішення від 12 лютого 2021 року у справі, а саме в четвертому абзаці резолютивної частини виправити та зазначено вважати правильною дату народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а вірним РНОКПП НОМЕР_1 . /а. с. 165/.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що єдиним доходом відповідає є заробітна плата, а тому він не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 4000 грн. Судом проігноровано ту обставину, що відповідач працює викладачем, надає послуги психолога та допомагає всиновлювати іноземним громадянам українських дітей, знімається в кіно та передачах, за що отримує гонорар, проводить заняття у власній театральній студії, відпочиває на дорогих закордонних курортах, має у власності дві квартири у м. Вінниці, у 2020 році придбав новий будинок з басейном та автомобіль, які оформив на свою дружину з метою уникнення сплати аліментів.

Крім цього, відповідач працює страховим брокером в компанії «Євролайф Україна ЛТ», отримує офіційний дохід, має кілька страхових полісів у цій компанії. Основний заробіток він має працюючи психологом у психологічному центрі «Імаго».

Також судом залишись неврахованими інтереси повнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка потребує матеріальної допомоги, так як крім навчання має малолітню дитину, не працює і не може забезпечити себе самостійно, має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує коштовного лікування.

У відзиві ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що позивачем недоведено можливість ОСОБА_7 сплачувати аліментів на повнолітню дочку в розмірі 4000 грн щомісячно. Обґрунтування позову позивача ґрунтується на припущеннях. Зазначає, що він вийшов на пенсію по віку, не працює, розмір пенсії встановлено на рівні 2200 грн. Відповідач має у власності лише одну квартиру в м. Вінниця, інша квартира належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

19 травня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з сімейними обставинами. Суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

З 25.04.1998 року по 08.10.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

/а. с. 13-14/

Від шлюбу подружжя ОСОБА_1 мають двох доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обидві доньки на час звернення до суду з позовом є повнолітніми та навчаються у ВНЗ.

/а. с. 24/

Відповідно до договору про надання освітньої послуги (навчання), укладеного між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та ОСОБА_3 , остання навчається в Інституті міжнародних відносин за контрактом на денній формі навчання (рівень магістерський) за спеціальністю «Міжнародне право», термін навчання з 15 вересня 2020 року по 31 травня 2022 року, загальна вартість освітньої послуги становить 59 600 гривень.

/а. с. 17-20/

Вартість навчання в сумі 59 600 гривень сплачено ОСОБА_3 15 вересня 2020 року, про що свідчить дублікат квитанції №0.0..1 від 15 вересня 2020 року

/а. с. 8/

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем перед судом не доведено обставину надання дочці ОСОБА_3 коштів на оплату як навчання так і медичного обстеження та лікування. Разом з тим, відповідачем не заперечується факт того, що матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на час її навчання він не надає. Суд при вирішенні спору врахував довідку №28-12/зп-1 від 28.12.2020 року, видану Центром психотерапевтичного розвитку та психологічної допомоги «ІМАГО», згідно якої відповідач працює в Центрі перекладачем з іноземних мов та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 4 900 гривень (після оподаткування 3 944,50 гривень). Разом з тим вказана довідка не свідчить про те, що вказаний дохід є єдиним джерелом матеріального забезпечення відповідача. Беззаперечних доказів свого реального матеріального стану та майнової неспроможності надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, що продовжує навчання, відповідачем суду не надано.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Суд дійшов висновку про те, що матеріальний стан відповідача дає суду можливість присудити стягнення з нього аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень на місяць.

Зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального права та обставинах справи, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 Сімейного кодексу України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом статей 191, 200 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

У справі, яка переглядається, встановлено, що позивачка є колишньою дружиною відповідача та матір`ю їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Донька ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, на день звернення до суду з позовом, не досягла 23 років, продовжує навчання, розлучена, має на утриманні малолітню дитину.

Позивачка стверджує, що донька ОСОБА_3 , разом зі своїм малолітнім сином знаходиться на її утриманні. Вона змушена доглядати внука коли ОСОБА_3 навчається. Також ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, вартість якого становить 59 600 грн, а також через проблемами із здоров`ям.

При дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, взято до уваги, що договір про надання освітньої послуги укладено з ОСОБА_3 та вона ж і здійснила оплату за своє навчання.

/ а.с.8, 17-20/

Надану до апеляційної скарги розписку від 13.09.2020 року, колегія суддів не приймає до уваги у відповідності до ч.3 ст. 367 ЦПК України, оскільки апелянтом не надано доказів неможливості подання нового доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

Понесені витрати при отриманні медичних послуг пацієнтом ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 199 СК України не є витратами пов`язаними з навчанням, однак враховуються судом у сукупності з іншими доказами на підтвердження стану здоров`я доньки ОСОБА_3 .

Висновок суду про те, що у випадку, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу відповідає позиції ВСУ, викладеної у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові ВС від 25.02.2020року у справі № 521/4397/17 .

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у ОСОБА_3 на утриманні малолітньої дитини не є тією обставиною, яка враховується при визначенні аліментів, що стягуються за правилами ст. 199 СК України.

Враховуючи, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані також і місце проживання студента, колегія суддів беручи до уваги, що у зв`язку з пандемією, викликаною коронавірусом, навчання у ВНЗ проводилось дистанційно, приходить висновку, що проживаючи за однією адресою з повнолітньою дочкою позивачка несе витрати (комунальні послуги) при навчанні доньки ОСОБА_3 .

Таким чином, встановивши у судовому засіданні, що позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження тієї обставини, що нею здійснюються витрати, пов`язанні з навчанням повнолітньої доньки ОСОБА_3 в сумі 4 000 грн щомісячно, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач маючи можливість надавати матеріальну допомогу та фактично переклавши весь обов`язок по піклуванню за донькою на мати - ОСОБА_1 , може сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 1 000 грн.

Так, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка/ син, а також самі дочка/син, які продовжують навчання.

Норма даної частини статті 199 СК написана з урахуванням того, що з позовом про стягнення аліментів звертається той із батьків, який несе весь тягар обов`язку по утриманню дочки/сина і потребує часткового покриття своїх витрат, пов`язаних з їх навчанням або ж дочка/син, які потребують даної допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано ту обставину, що відповідач працює викладачем, надає послуги психолога та допомагає всиновлювати іноземним громадянам українських дітей, знімається в кіно та передачах, за що отримує гонорар, проводить заняття у власній театральній студії, відпочиває на дорогих закордонних курортах, має у власності дві квартири у м. Вінниці, у 2020 році придбав новий будинок з басейном та автомобіль, які оформив на свою дружину з метою уникнення сплати аліментів, а також те, що відповідач працює страховим брокером в компанії «Євролайф Україна ЛТ», отримує офіційний дохід, має кілька страхових полісів у цій компанії, оскільки дані обставини не мали визначального значення для вирішення справи, так як основною підставою відмови у стягненні аліментів у сумі 4 000 грн щомісячно була та обставина, що саме позивачем не доведено того факту, що вона несе витрати на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 4 000 грн чи більшому щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом залишись неврахованими інтереси повнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка потребує матеріальної допомоги, так як крім навчання має малолітню дитину, не працює і не може забезпечити себе самостійно, має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим потребує коштовного лікування, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

З позовом про стягнення аліментів з батька на підставі ст. 199 СК України ОСОБА_3 не зверталась.

У справі вставнолено, що ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , під час якого у подружжя народився син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Шлюб подружжя розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року. Місцевим судом правильно враховано посилання відповідача на те, що донька ОСОБА_3 розлучена та утримання її сина є обов`язком його батька ОСОБА_13 , оскільки Сімейний кодекс України не містить норм, які б зобов`язували діда платити кошти на утримання онука, у разі якщо батько дитини не сплачує аліменти на утримання свого сина.

З огляду на наведене аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, вони були оцінені місцевим судом та з цією оцінкою погоджується колегія суддів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 лютого 2021 рокуу даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський