КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/5526/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/49468/19-ц

13 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бабенка Сергія Сергійовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Бусик О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза Огли, Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майна,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовомдо державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза Огли, АТ «Укрсоцбанк»третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому просила визнати дії державного реєстратора щодо проведення 23 квітня 2019 року державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» незаконними; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієвим Г.А. огли , згідно з яким 23.04.2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №31318508 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000за АТ «Укрсоцбанк»; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що 25 квітня 2007 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Унікредит Банк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» уклали кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримала від Банку кредит в сумі 298 288 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 25 квітня 2017 року. Цього ж дня сторони уклали договір іпотеки, за яким позивачка передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 .

29 серпня 2019 року представник позивача отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження інформаційну довідку про те, що власником зазначеної квартири є не позивач, а АТ «Укрсоцбанк». Підставою внесення запису про державну реєстрацію права власності за відповідачем є рішення державного реєстратора КП «Світоч» Алієвим Г.А. огли .

Посилаючись на те, що реєстрація права власності за АТ «Укрсоцбанк» була проведене без достатніх правових підстав та всупереч вимогам закону, а саме: реєстрація права власності на квартиру за АТ «Укрсоцбанк» була здійснена держаним реєстратором з порушенням норм Закону України «Про іпотеку»; внесення запису про державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ «Укрсоцбанк» до Державного реєстру було здійснено у відсутність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; право власності на квартиру було набуто АТ «Укрсоцбанк» в порядку звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла, державним реєстратором було вчинено реєстраційні дії щодо спірного майна всупереч наявності зареєстрованої у квартирі неповнолітньої дитини позивача, позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року заяву представника АТ «Альфа-Банк» задоволено, замінено відповідача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза Огли, Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майна відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бабенко С.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що задоволення вимог іпотекодержателя відбулося без згоди іпотекодавця, за відсутності оцінки предмета іпотеки, та без попереднього дозволу органу опіки та піклування, враховуючи, що квартирою має право користуватися неповнолітня дитина позивача.

Вказував на те, що державний реєстратор Алієв Гусейн Азіз Огли вніс запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк» безпідставно, а саме за відсутності рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якої вбачається, що внесення запису про право власності за АТ «Укрсоцбанк» було здійснено 23.04.2019 року 18:02:28, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було внесено 23.04.2019 року 18:09:09.

Крім того, вказував на те, що стягнення на майно здійснено всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - Святецький В.І. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2007 року ОСОБА_1 та ТОВ «Унікредит Банк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» уклали кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримала від Банку кредит в сумі 298 288 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 25 квітня 2017 року.

Цього ж дня сторони уклали договір іпотеки, за яким позивач передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 9.1 зазначеного договору іпотеки передбачений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме перехід до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язанні за кредитним договором в порядку, встановленому законодавством України (статті 37 Закону України «Про іпотеку») та умовами цього Договору.

Згідно з пунктом 9.3.1 договору іпотеки звернення стягнення відбувається шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя. Підписанням цього договору, Іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки.

23 квітня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієвим Г.А. огли за АТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є: докази направлення повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 07.03.2019, видавник: ПАТ «Укрпошта»; Кредитний договір, серія та номер: MRGT-3, виданий 25.04.2007, видавник: ТОВ «УніКредит Банк»; Іпотечний договір, серія та номер: MRGT-3/S, виданий 25.04.2007, видавник: ТОВ «УніКредит Банк»; Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 741/19, виданий 06.03.2019, видавник: АТ «Укрсоцбанк».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, є одним із визначених законодавством способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, позивачем невірно обрано спосіб захисту права, оскільки вимог про скасування запису про проведену державну реєстрацію позивачем заявлено не було.

Такі висновки суду першої інстанції не грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

У відповідності до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст.3 Закону України «Про іпотеку»).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку»(в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" № 1304-VII підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону № 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»(у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону № 1304-VIIпередбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Таким чином, оскільки квартира використовується позивачем як місце постійного проживання, а, отже, не може бути здійснено її примусове стягнення відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» як забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті.

У зв`язку з викладеним були наявні правові підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк».

До таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474 апп 19); від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45 цс 20).

Апеляційний судвважає помилковими посилання суду на обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) Велика Палата Верховного Суду (постанова від 19 травня 2020 року) залишила без змін постанову Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, якою, зокрема, визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса від 04 листопада 2016 року № 32221794 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Тобто, Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 644/3116/18, вважала, що скасування рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки є ефективним способом порушеного права іпотекодавця.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року № 751/2232/19.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у частині вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Алієва Гусейна Азіз Огли, однак не може погодитися з мотивами такої відмови.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі№ 552/6381/17 (пункт 39)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені обставини справи підтверджують, що спір у ОСОБА_1 є з АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». Державний реєстратор Алієв Гусейн Азіз Огли є неналежним відповідачем. Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Алієва Гусейна Азіз Огли необхідно відмовити саме із зазначеної підстави, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні в мотивувальній частині з викладенням її в редакції цієї постанови.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - скасуванню з ухваленням в ційчастині нового рішення про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіз Огли , згідно з яким 23.04.2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №31318508 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 за АТ «Укрсоцбанк», рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Алієва Гусейна Азіз Оглипро визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - зміні у мотивувальній частині з викладенням її у цій частині в редакції цієї постанови.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та скасуванням рішення суду першої інстанції в частині з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бабенка Сергія Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза Огли , згідно з яким 23.04.2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №31318508 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 за АТ «Укрсоцбанк».

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза Огли про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційноїскарги у розмірі

1 536,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.

Головуючий: Судді: