УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді Лисиченко С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора (м. Харків, вул. Валентинівська, 27Г) про встановлення факту прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

31.12.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, в якій заявниця просить встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт прийняття нею, ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За загальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У порядку окремого провадження суд може розглянути і вирішити питання, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення, при цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено, з якою метою заявнику необхідно встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та надати докази його існування.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Заявниця, звертаючись до суду із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку статей 315-319 ЦПК України, просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька, а також факт прийняття останнім спадщини після смерті його дружини ОСОБА_3 . При цьому, в порушення ст. 318 ЦПК України не зазначає мету встановлення юридичного факту, яка давала б суду можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. Також заявниця не вказує причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та надати докази його існування

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Таким чином, визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями.

Заявниця зазначає, що вона після смерті батька ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, і фактичним, без реєстрації, проживання її батька до його смерті разом з нею, а отже, відсутнє беззаперечне визнання наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків заявниці.

Крім того, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, а отже, необхідно враховувати, що відповідно до ст. 555 ЦК УРСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства, за умов визначених законом, переходить до держави, що свідчить про те, що вимоги ОСОБА_1 не можуть розглядатися в порядку окремого провадження, оскільки з часу відкриття спадщини і до дня звернення заявниці до суду з даною заявою минуло 32 роки, а тому питання з`ясування належності спадкового майна та спадкоємців має розглядатися у порядку позовного провадження.

Зазначене узгоджується з правової позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 17.03.2020 у справі № 266/6509/18-ц.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про неможливість розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини у окремому провадженні, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, а тому у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити.

Суд роз`яснює заявниці, що згідно ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» вона має право подати клопотання про повернення їй сплаченої суми судового збору за подачу до суду даної заяви про встановлення факту прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст.260,293,315 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора (м. Харків, вул. Валентинівська, 27Г) про встановлення факту прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвалу залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Лисиченко