ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/944/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/9586/19 Категорія: Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2021 року, ухваленого у складі судді Казидуб О.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, повний текст рішення складено 24 лютого 2021 року,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 2019 року о 13 годині 55 хвилин відповідач керуючи автомобілем Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Митницька та Благовісна в місті Черкаси, порушивши вимоги п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21703 державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2019 року відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті скоєної з вини ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було завдано матеріальні та моральні збитки.

Матеріальні збитки полягають в пошкодженні автомобіля ВАЗ 21703 державний номерний знак НОМЕР_2 , витрати для придбання ліків на лікування позивача від травм, отриманих при дорожньо-транспортній пригоді.

Згідно звіту про оцінку автомобіля №А9-31 вартість матеріального збитку складає 83 124,25 гривень.

Страховиком відповідача було частково сплачено позивачу матеріальні збитки в сумі 56 630 гривень, тому вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2 складає 26 494,25 гривень.

Також позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що позивач пережив нервовий стрес під час зіткнення з транспортним засобам відповідача, а також лікування в лікарні, постійне відчуття болю під час дорожньо-транспортної пригоди та згодом при лікуванні, неможливість тривалого використання автомобіля, який зруйнований на 79%.

Розмір моральної шкоди позивачем оцінено як 5 прожиткових мінімумів, встановлених на момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме 10 035 гривень.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача 26494.25 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди, 1500 гривень сплачених за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків, 110 гривень вартість телеграфного повідомлення про оцінку автомобіля.

У жовтні 2020 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він зазначив, що розмір заподіяної йому моральної шкоди ним оцінено як 14 прожиткових мінімумів, встановлених на момент дорожньо-транспортної пригоди, що становить 33 537 гривень.

Оскільки з дати скоєння дорожньо-транспортної пригоди пройшов тривалий час, нестабільна економічна ситуація в Україні призвела до інфляційних процесів, тому вважає, що розмір інфляційних збитків за період з 10 липня 2019 року по 01 жовтня 2020 року складає 720,64 гривні, а загальна сума матеріальних збитків 27 214,89 гривень.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 27 214,89 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої протиправними діями.

Стягнути з ОСОБА_2 33 537 гривень в якості відшкодування моральних збитків.

Стягнути з ОСОБА_2 1500 гривень відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків, 110 гривень вартості телеграфного повідомлення про оцінку автомобіля.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2020 року, занесеної до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи ПАТ СК «Уніка».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000,00 гривень моральну шкоду в якості відшкодування моральних збитків та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень, а всього 20000,00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума моральної шкоди в розмірі 33 537 гривень є завищеною, але з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважав можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень, яка є достатньою і справедливою компенсацією завданої моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог місцевий суд виходив з того, що 13 серпня 2019 року між ПАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_1 було укладено акт узгодження розміру страхового відшкодування, в якому між сторонами було узгоджено зокрема розмір страхового відшкодування, яке було сплачено позивачу згідно платіжних доручень. Тому, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та вартість телеграфного повідомлення про оцінку автомобіля не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині відмови в стягненні матеріальної шкоди, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив оскаржуване рішення скасувати частково та ухвалити нове в частині стягнення матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди 27 214,89 гривень, відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків в сумі 1500 гривень, вартість телеграфного повідомлення про оцінку автомобіля в розмірі 110 гривень, а всього 28 824,89 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що підписуючи акт узгодження розміру страхового відшкодування, апелянт згоден був отримати страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 56 638,63 гривень та не мати будь-яких претензій до страховика. Стосовно претензій до відповідача, позивач зазначив у вищевказаному акті, що погоджується лише в разі виявлення додаткових пошкоджень під час проведення ремонтних робіт, а не до встановлення їх експертними організаціями.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Посилаючись на поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №006315168, який діяв станом на день ДТП та який був укладений відповідачем з ПрАТ «СК» Уніка», відповідач зазначає, що ліміт за шкоду життю та здоров`ю становив 200 000 гривень, а ліміт за шкоду майну - 100 000 гривень. При ліміті 100 000 гривень, скаржником від страховика було отримано страхове відшкодування в сумі 56 630 гривень, а заявлена скаржником матеріальна шкода в розмірі 27 214,89 гривень не виходить за ліміт страхового поліса АМ №006315168.

Обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на страховика - ПрАТ «СК «Уніка».

Акт узгодження розміру страхового відшкодування в сумі 56 638,33 гривень по події №00309038 від 10 липня 2019 року підписано позивачем особисто, без примусу та не визнано недійним.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що підставою для звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2019 року по справі №711/8038/19 встановлено, що 10 липня 2019 року о 13 годині 55 хвилин ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вулиць Митницької та Благовісною в місті Черкаси, порушуючи вимоги п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпечності, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (Дати дорогу), не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21703», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, при чому транспортні засоби отримали пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 6).

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

Сторонами по справі визнається, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (а.с. 137).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз.1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається з відповіді ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» №778 від 06 лютого 2020 року ОСОБА_1 15 липня 2019 року звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля ВАЗ 21709 державний номерний знак НОМЕР_2 в дорожньо-транспортній пригоді від 10 липня 2019 року (а.с. 70).

Розмір збитку було розраховано на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобі вих. №13230 від 08 серпня 2019 року, складеного оцінювачем ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», відповідно до якого розмір матеріального збитку по пошкодженому автомобілю становить 56 638,63 гривень (а.с. 70).

13 серпня 2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_1 було підписано акт узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00309038 (далі - Акт), відповідно до п.п. 1,2 якого страховик визнає дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 10 липня 2019 року в м. Черкаси, перехрестя вул. Благовісної та вул. Піонерської за участю транспортного засобу ВАЗ 2170 державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volkswagen LT31 державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , страховим випадком за полісом №АМ/6315168. Сторони погодили, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання вищезазначеного страхового випадку становить 56 638,63 гривень (а.с. 137).

У пункті 4 Акту ОСОБА_1 визнав, що визначена сума страхового відшкодування є остаточною та підтверджує той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика та/або особи винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди мати не буде (а.с. 137).

Згідно платіжного доручення №103415 від 15 серпня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» сплатила на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 56 638,63 гривень (а.с. 71).

Як вбачається з відповіді ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» №778 від 06 лютого 2020 року ОСОБА_1 05 грудня 2019 року звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю (а.с. 70), водночас 21 січня 2019 року страховик сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 2 854,17 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №131730 від 21 січня 2020 року (а.с. 72) та страхове відшкодування у сумі 2 854,17 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №131727 від 21 січня 2020 року (а.с. 73).

Поняття страхового відшкодування дано в статті 9 Закону України «Про страхування», згідно якої страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Оскільки в акті узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди), добровільно підписаного позивачем ОСОБА_1 , сторони погодили та визнали, що розмір страхового відшкодування становить 56638 гривень 63 копійки, посилання позивача на звіт про оцінку автомобіля ВАЗ-21703 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було складено 11 вересня 2019 року (а.с. 7-25), тобто після отримання позивачем страхового відшкодування від ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та після підписання сторонами Акту, є безпідставним.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у ОСОБА_2 відсутній обов`язок щодо відшкодування майнової шкоди перед ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10 липня 2019 року, витрат пов`язаних із проведенням оцінки визначення вартості матеріальних збитків та вартість телеграфного повідомлення про оцінку автомобіля.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 20 травня 2021 року.

Судді