Постанова

Іменем України

18 травня 2021 року

м. Київ

справа № 464/3091/19

провадження № 61-2274св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго», Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року у складі судді Теслюка Д. Ю. та постанову Львівського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Приколоти Т. І., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (далі - ПрАТ «Львівобленерго»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (далі - ТОВ «Львівенергозбут») про захист прав споживача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 14 вересня 2018 року вона звернулася до ПрАТ «Львівобленерго» із заявою про надання послуг з електропостачання та розподілу електричної енергії до її помешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідь на її звернення отримала договір про користування електричною енергією № , акт контрольного огляду та акт розмежування балансової належності електричних мереж. Проте зобов`язання ПрАТ «Львівобленерго» постачати електричну енергію до її помешкання з моменту написання заяви, тобто із 14 вересня 2018 року, до моменту закінчення терміну дії договору користування, тобто до 01 грудня 2018 року, не виконані. 03 грудня 2018 року вона повторно звернулася із заявою-приєднання від 14 вересня 2018 року до ПрАТ «Львівобленерго» про укладення договору про розподіл електричної енергії та такий договір 13 грудня 2018 року між нею та ПрАТ «Львівобленерго» на її вимогу укладений у письмовому вигляді. Проте ПрАТ «Львівобленерго» свої зобов`язання, передбачені розділом 6 договору, не виконав. Крім цього, 28 грудня 2018 року вона уклала із ТОВ «Львівенергозбут» договір про постачання електричної енергії, проте ТОВ «Львівенергозбут» свої зобов`язання, передбачені розділом 7 договору, жодним чином не виконав. Зазначеними діями відповідачів їй завдано майнової та моральної шкоди, яка полягає у компенсації за ненадання послуг з розподілу електричної енергії впродовж тривалого часу. Відшкодування майнової шкоди полягає у знищенні системи опалення будинку, що підтверджується відповідним актом. Відшкодування моральної шкоди за втрату здоров`я підтверджується відповідними медичними довідками. Правовідносини, які виникли між нею, ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «Львівенергозбут» відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 11 червня 2018 року. З врахуванням наведеного, правочин, який виник між нею та ПрАТ «Львівобленерго» 14 вересня 2018 року в перехідний період дії вказаних правил, на основі її заяви-приєднання є недійсним та таким, що порушує право споживача, оскільки укладений без досягнення згоди з усіх істотних умов, а саме не виконано відповідно до статті 638 ЦК України обов`язок щодо надання послуги з розподілу електричної енергії у період із 03 грудня 2018 року по 20 червня 2019 року. Також з цієї ж підстави (відсутності надання послуг) є неукладеним договір між нею та ТОВ «Львівенергозбут».

Із урахуванням наведених обставин, позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд здійснити захист її майнових та немайнових прав споживача, забезпечити її право на усунення небезпеки життю та здоров`ю; зобов`язати ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «Львівенергозбут» забезпечити право споживача на якісне, безпечне постачання та розподіл електричної енергії відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (поновити послуги з електрозабезпечення на її об`єкти: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ); зобов`язати відповідачів здійснити компенсацію за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг електропостачання відповідно до постанови НКРЕКП від 12 червня 2018 року № 375; зобов`язати відповідачів відшкодувати заподіяну шкоду кожним відповідачем окремо, а саме: ПрАТ «Львівобленерго» - 150 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 2 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, ТОВ «Львівенергозбут» - 34 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 800 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди; судові витрати солідарно стягнути із відповідачів.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача існувала заборгованість за спожиту електроенергію та на момент ухвалення судового рішення у цій справі така заборгованість не погашена, а тому дії ПрАТ «Львівобленерго» щодо відключення об`єктів позивача від електропостачання, є правомірними. Позивачем не доведено протиправність діянь відповідачів та наявності заподіяної шкоди. Порушення прав позивача ТОВ «Львівенергозбут» судами не встановлено.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У лютому 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно визначили предмет доказування та кваліфікували правовідносини, зокрема, не врахували, що предметом позову є також забезпечення права на усунення небезпеки життю та здоров`ю відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», що цим законом передбачено забезпечення права на усунення небезпеки життю та здоров`ю шляхом забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживача, тобто обсягів електричної енергії, необхідної для життєзабезпечення. Судами в оскаржуваних судових рішеннях не враховано висновків у подібних правовідносинах, зроблених Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц. Заявниця зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 4, 60 Закону України «Про ринок електричної енергії».

У березні 2021 року від ТОВ «Львівенергозбут» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , уякому ТОВ «Львівенергозбут» просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на те, що вони є законними та обґрунтованими, а касаційна скарга є необґрунтованою. Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні вимог до ТОВ «Львівенергозбут», оскільки електроустановки позивача технологічно відключенні від електромережі оператора системи розподілу (ПрАТ «Львівобленерго») та ним призупинено надання послуг із розподілу електроенергії, а тому у ТОВ «Львівенергозбут» відсутні підстави для продажу електричної енергії позивачу згідно з укладеним договором. Посилання у касаційній скарзі на не врахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/7273/16-ц, є безпідставними, оскільки у справі № 360/7273/16-ц та у цій справі встановлені різні фактичні обставини.

У березні 2021 року від ПрАТ «Львівобленерго» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , уякому ПрАТ «Львівобленерго» просить відхилити указану касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, а доводи, викладені у касаційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не спростовують законності оскаржуваних судових рішень. Судами попередніх інстанцій повно та правильно встановлено обставини, які мають значення для справи, правильно визначено відповідно до встановлених обставин правовідносини, з яких виник спір, та вирішено його згідно із законом, який підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 непідлягає задоволенню.

Встановлені судами обставини

ОСОБА_1 є власницею житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Також, ОСОБА_1 належать інші житлові приміщення, а саме: квартира АДРЕСА_3 , квартира АДРЕСА_7 , та квартира АДРЕСА_6 , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 липня 2019 року № 173745241, від 15 липня 2019 року № 173744446, від 15 липня 2019 року № 173743704.

У Пустомитівському відділенні електропостачання ПрАТ «Львівобленерго» за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 зареєстрована як побутовий споживач послуг електропостачання із присвоєнням особового рахунку НОМЕР_1. Письмовий договір про користування електричною енергією між сторонами не укладений. Електропостачання до вказаного будинку припинено 20 серпня 2018 року у зв`язку з наявною заборгованістю за спожиту електричну енергію, яка станом на 01 вересня 2018 року становила 15 025,65 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 24 липня 2018 року, у справі № 464/9024/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго» про визнання бездіяльності відповідача щодо неврахування та невнесення у квитанцію на оплату інформації про субсидійні кошти незаконною та такою, що порушує права позивача як споживача; про визнання дії відповідача щодо відключення 26 липня 2016 року ОСОБА_1 як споживача від електричної мережі її будинку за адресою: АДРЕСА_1 , незаконними; про визнання незаконним розміру заборгованості, що став підставою для відключення ОСОБА_1 від електропостачання будинку та зобов`язання відповідача зняти з обліку таку заборгованість, а також про стягнення майнової та моральної шкоди відмовлено.

Згідно із постановою НКРЕКП від 23 листопада 2018 року № 1479 ПрАТ «Львівобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, яка набула чинності з 01 січня 2019 року, у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Львівської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПрАТ «Львівобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) та анульовано ПрАТ «Львівобленерго» з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видані відповідно до постанов Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 17 вересня 1996 року № 88 та № 89, на підставі пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії».

Зі змісту ухвали Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 450/2018/18 вбачається, що 25 листопада 2019 року укладений договір поруки між ОСОБА_3 та ПрАТ «Львівобленерго», відповідно до якого поручитель ОСОБА_4 поручився перед ПрАТ «Львівобленерго» за виконання обов`язку ОСОБА_1 , особовий рахунок побутового споживача електричної енергії № (084/238), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у період із березня 2016 року по серпень 2018 року в сумі 15 025,65 грн, які боржник зобов`язана сплатити на користь кредитора у повному обсязі. Заборгованість погашена у повному обсязі у розмірі 15 025,65 грн.

Електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 , відновлено після сплати боргу за електропостачання та додаткової плати за повторне підключення споживача до енергоспоживання, що підтверджується актом про відновлення електроживлення від 03 грудня 2019 року № 1997, складеним працівниками ПрАТ «Львівобленерго», а саме: майстром ОВБЄ ОСОБА_5 , електромонтером ОСОБА_6 , електромонтером ОСОБА_7 та за участю голови сільської ради ОСОБА_8 та споживача ОСОБА_1 .

Також, судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлових півпідвальних приміщень, загальною площею 26,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2013 року. За вказаною адресою знаходиться приміщення магазину.

Постачання електричної енергії у магазин за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалося на підставі договору про постачання електричної від 26 березня 2010 року № 50756, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (колишнім власником приміщення) та Відкритим акціонерним товариством «Львівобленерго».

25 квітня 2016 року ОСОБА_9 звертався до ПрАТ «Львівобленерго» із заявою про внесення змін до вказаного договору про постачання електричної енергії у зв`язку із переходом на цілодобовий режим роботи та з проханням збільшити ліміти споживання з травня по грудень 2016 року. Додатковою угодою від 26 квітня 2016 року, підписаного Публічним акціонерним товариством «Львівобленерго» та підприємцем ОСОБА_9 , внесено зміни до договору про постачання електричної від 26 березня 2010 року № 50756, зокрема додатки до договору викладаються в новій редакції.

Електропостачання до приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , припинено 05 жовтня 2018 року за порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію, а саме у зв`язку із наявною заборгованістю.

Крім цього, 04 березня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 виявлено самовільне підключення електроустановок магазину, про що складено акт про порушення ПРРЕЕ від 04 березня 2019 року № 032657, а згідно з протоколом засідання комісії Львівських міських електромереж ПрАТ «Львівобленерго» від 05 квітня 2019 року № 032657-а за методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕКП від 04 травня 2006 року № 562, нараховано ОСОБА_1 збитки у розмірі 22 077,40 грн, претензії за якими скеровано останній листами від 08 серпня 2019 року № 30-01087 та від 19 квітня 2019 року № 30-01241.

29 січня 2019 року до ПрАТ «Львівобленерго» звернулася ОСОБА_1 із заявою про укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із купівлею вказаного приміщення, у відповідь на яку ПрАТ «Львівобленерго» листом від 31 січня 2019 року № 30-00315 повідомило останню, що відповідно до пункту 2.1.7 ПРРЕЕ для укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи документи, перелік яких наведений у такому листі.

Також, ПрАТ «Львівобленерго» листом від 11 лютого 2019 року № 30-00441 ОСОБА_1 роз`яснено, що згідно з вимогами пункту 11.3.14 Кодексу систем розподілу неможливим є укладення договору про надання послуг із розподілу електричної енергії за об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із невідповідністю засобів комерційного обліку вимогам Кодексу комерційного обліку, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311 та у такому листі наведено перелік заходів, які необхідно здійснити позивачу для приведення засобів комерційного обліку у відповідність до вимог Кодекс комерційного обліку.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01 липня 2019 року запроваджено новий ринок електроенергії.

Роздрібний ринок електричної енергії (далі - роздрібний ринок) - система відносин, що виникають між споживачем електричної енергії та електропостачальником у процесі постачання електричної енергії, а також іншими учасниками ринку, які надають пов`язані з постачанням електричної енергії послуги (пункт 77 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Положеннями статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам.

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону.

Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Правил роздрібного ринку.

Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку.

Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників.

11 червня 2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженні постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312.

Згідно з підпунктом 6 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України.

Пунктом 2.3.4 ПРРЕЕ передбачено, що відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.

Відповідно до пункту 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Згідно з пунктом 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Пунктом 6 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій правильно застосували положення Закону України «Про ринок електричної енергії», ПРРЕЕ та обґрунтовано виходили з того, що договірні відносини між ПрАТ «Львівобленерго», як оператором системи розподілу, та ОСОБА_1 щодо постачання електричної енергії до помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах Типового договору про користування електричною енергією продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості за цим договором з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю, а також щодо обмеження та припинення постачання електричної енергії, а тому оператор системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго» має право вимагати сплати фінансових зобов`язань за договором про користування електричною енергією, а у разі відсутності його письмової форми - за особовим рахунком відкритим для оплати за спожиту електричну енергію, та має право не поновлювати розподіл електричної енергії до погашення допущеної заборгованості.

Враховуючи те, що у позивача існувала заборгованість за спожиту електроенергію, що встановлено судовими рішення у справах №№ 464/9024/16-ц, 450/2018/18, у зв`язку із чим 20 серпня 2018 року припинено електропостачання до будинку позивача та станом на момент ухвалення рішення у цій справі така заборгованість позивачем не погашена, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідачів поновити енергопостачання до будинку позивача та обґрунтовано відмовили у задоволенні позову у цій частині.

Встановивши, що засоби комерційного обліку на об`єкті позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, про приведення у відповідність до вимог засобів комерційного обліку позивач не повідомляла ПрАТ «Львівобленерго», проект улаштування обліку на погодження нею не подавався, договір про надання послуг з розподілу електричної енергії між сторонами не укладений; у позивача наявна заборгованість перед енергопостачальником, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових для зобов`язання відповідачів поновити енергопостачання до об`єкта позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відмовляючи у задоволені вимог про зобов`язання відповідачів здійснити компенсацію за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг електропостачання відповідно до постанови НКРЕКП від 12 червня 2018 року № 375, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивачем не надано доказів порушення відповідачами порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання із врахуванням того, що такий порядок набув чинності 24 жовтня 2018 року, тоді як енергопостачання на об`єкти позивача припинено 20 серпня та 05 жовтня 2018 року, тобто до набуття чинності зазначеним нормативно-правовим актом.

Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу такої шкоди, оскільки останньою не доведено протиправність діянь відповідачів, з урахуванням того, що припинення електропостачання до об`єктів позивача здійснено у встановленому порядку, та наявність самої шкоди.

Вирішуючи спір у частині вимог до ТОВ «Львівенергозбут» як постачальника електричної енергії, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальної послуги можливе виключно за умови забезпечення оператором системи розподілу ПрАТ «Львівобленерго» надання послуг з розподілу (передачі) електроенергії, а оскільки ТОВ «Львівенергозбут» не є власником електромереж та здійснює лише продаж (постачання) електроенергії позивачу, тому відсутні підстави вважати, що ТОВ «Львівенергозбут» порушило права позивача, а відтак вимоги останньої до ТОВ «Львівенергозбут» не підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди попередніх інстанцій повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання заявниці у касаційній скарзі на неврахування судами в оскаржуваних судових рішеннях висновків, зроблених Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц, є необґрунтованими, оскільки у справі № 360/723/16-ц та у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, судами встановлені різні фактичні обставини. Так, у справі № 360/723/16-ц судами встановлено, що дії енергопостачальника щодо відключення споживача послуг з електропостачання не відповідали вимогам чинного законодавства, а тому позивача має право на відшкодування моральної шкоди, тоді як у справі, про перегляд якої подано касаційну скаргу, не встановлено протиправність дій відповідачів щодо відключення об`єктів позивача від електропостачання, а тому відсутні підстави для відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин положення статей 4, 60 Закону України «Про ринок електричної енергії», оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявницею норм матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи із викликом сторін

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про розгляд справи із викликом сторін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик