22-ц/804/210/21
221/3213/14-ц

Головуючий у 1-й інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А
04 січня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі судді Ткаченко Т.Б., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності,
Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності задоволено.

Визнано, що нежитлова будівля магазину непродовольчих товарів, загальною площею 39,20 кв.м, розташованого в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Поділено майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі магазину непродовольчих товарів, загальною площею 39,20 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 .

За ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі магазину непродовольчих товарів, загальною площею 39,20 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір 300 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 02 листопада 2020 року подала апеляційну скаргу, яка разом із матеріалами справи надійшла до апеляційного суду. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати судове рішення та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: для сплати судового збору та надання заяви про поновлення строку на апеляційне провадження із зазначенням причин його пропуску.

14 грудня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена апеляційна скарга, в якій вона просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року, скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваного рішення отримано в канцелярії суду лише 21 жовтня 2020 року. Також зазначає, що доказів належного направлення цього рішення їй в матеріалах справи немає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої та третьої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що оскаржуване рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 серпня 2014 року та оприлюднено 21 серпня 2014 року.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про розгляд справи без її участі (а.с.18).

Як вбачається з клопотання (заяви) ОСОБА_1 про видачу копії рішення суду та ознайомлення з матеріалами цивільної справи від 29 березня 2019 року, поданого до Волноваського районного суду Донецької області, відповідачка ознайомилась з матеріалами справи та отримала копію рішення 03 квітня 2019 року (а.с.23).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваного рішення отримано її представником 21 жовтня 2020 року, однак дане посилання спростовується матеріалами справи, які не містять такої розписки.

Встановлено, що копію рішення отримано ОСОБА_1 03 квітня 2019 року (а.с.23 та довідковий лист до справи).

Таким чином, з 21 серпня 2014 року ОСОБА_1 мала можливість ознайомитись з оскаржуваним рішенням суду.

Суду не надано пояснення тому, що перешкоджало відповідачки ОСОБА_1 подати належно оформлену апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання повного тексту вказаного рішення суду.

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не наведено причин, що перешкоджали або унеможливлювали звернення нею з апеляційною скаргою на рішення суду протягом 30 днів з дня отримання копії оскаржуваного рішення суду - з 03 квітня 2019 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можна визнати поважними.

За змістом ч.4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідно до положень частини 3 статті 357 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням встановленого законом строку для надання апеляційному суду заяви про поновлення строку на апеляційне провадження із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд,

У х в а л и в:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 14 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності, залишити без руху та надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк скаржник виконає зазначені вимоги апеляційна скарга вважатиметься поданою в день її первісного подання. Інакше, буде вирішуватись питання про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Суддя Донецького апеляційного суду Т.Б.Ткаченко