Справа № 675/187/21
Провадження № 2/675/319/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" квітня 2021 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Демчука П.В.,

з участю секретаря Григор`євої О.С.,

представника позивачів адвоката Скочиляс І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізяславі цивільну справу за позовом адвоката Скочиляс Ірини Мирославівни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позову зазначила, що 09 серпня 2020 року близько 03 год. в с. Велика Омеляна на 337 км. автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , не був важним, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП пішохід від отриманих травм загинув на місці події.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення ДТП застрахована згідно полісу № АО 4768061 у ПрАТ «Страхова компанія «Перша».

21 травня 2020 року на адресу відповідача надіслано заяву про виплату страхового відшкодування батькові та матері загиблого - позивачам у справі.

Загальна сума страхового відшкодування, заподіяною смертю ОСОБА_5 становить 56676 грн., з яких для батька - ОСОБА_1 - 28338 грн., для матері - ОСОБА_2 - 28338 грн.

Після цього із відповідачем велася переписка та були подані додаткові документи. Листами від 01 грудня 2020 року позивачів повідомлено, що страхова компанія прийняла рішення про часткову виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 - 14169 грн. моральної шкоди, 2720 грн. витрат на поховання; ОСОБА_2 - 14169 грн. моральної шкоди. Загальна сума страхового відшкодуваня склала 31058 грн. та становить 50% від заявленої суми на відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання. Відмову у виплаті повної суми належного страхового відшкодування відповідач не обгрунтував.

Позивачі вважають відмову страхової компанії у виплаті належної суми страхового відшкодування неправомірною, а тому звернулися до суду із позовом, в якому просять стягнути належне страхове відшкодування, а також пеню за прострочення виплати із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, три відсотки річних у відповідності до ст. 625 ЦК України та інфляційні втрати, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

24 лютого 2021 року від представника позивачів до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій представник просить стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 16889 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 654 грн. 56 коп., три відсотки річних у розмірі 163 грн. 80 коп., інфляційні втрати у розмірі 373 грн. 53 коп..

Також представник позивачів просить стягнути на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 14169 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 549 грн. 15 коп., три відсотки річних у розмірі 137 грн. 42 коп., інфляційні втрати у розмірі 313 грн. 38 коп., а всього 1191 грн.89 коп.

Крім зазначених сум представник просить стягнути із відповідача на користь позивачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 7500 грн. на кожного.

До заяви про збільшення позовних вимог доданий розрахунок, а також детальний опис наданих послуг позивачам кожному окремо, які надані адвокатом.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_3 позовну заяву підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_6 до суду не з`явилася, у поданому відзиві на позовну заяву про відшкодування шкоди та запереченні на відповідь на відзив вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є безпідставними та необгрунтованими. Зокрема, вказує на те, що кримінальне провадження № 0000258 від 09.08.2020 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди було закрите у зв`язку із відсутністю в діянні водія ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Перша», складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, а ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, внаслідок своїх необережних дій. У зв`язку з цим відповідачем складено страховий акт № ЦВ2919908 від 06.11.2020 року, згідно з яким сума страхового відшкодування позивачем визначена у розмірі 31058 грн. (50%), яку було перераховано для позивачів. Також хибним є визначення розміру пені, інфляційних втрат і 3% річних. Крім того, представник відповідача вказує, що стягнення витрат за надання правової допомоги не підтверджено належними та допустимими доказами. При цьому зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із: - складністю справи; - витраченим часом на аналіз документів та формування правової позиції, пошук судової практики; - ціною позову, так як дана справа відноситься до малозначних згідно з ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 09 серпня 2020 року близько 03 год. в с. Велика Омеляна на 337 км. автодороги Київ-Чоп мала місце дорозньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , в результаті якої загинув пішохід ОСОБА_5 . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Перша».

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 09 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстроване кримінальне провадження № 0000258. 20 вересня 2020 року вказане кримінальне провадження було закрите у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення. Слідчим встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тяжкі тілесні ушкодження отримав внаслідок своїх необережних дій, а водій ОСОБА_4 не мав технічної можливості уникнути наїзду.

Представник позивачів у серпня 2020 року звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, та у жовтні 2020 року ним було додана постанова про закритття кримінального провадження.

Страховою компанією «Перша» 06 листопада 2020 року складено страховий акт № ЦВ2919908, згідно з яким сума відшкодування для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була визначена в розмірі 31058 грн., тобто 50 відсотків страхового відшкодування, на який розраховували позивачі.

У грудні 2020 року страховою компанією була проведена виплата для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нарахованих сум.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За положеннями ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, правила статей 1187, 1188 ЦК України діють тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкта, завдяки яким діяльність з ними визнається джерелом підвищеної небезпеки.

У відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону №1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (статей 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди.

Відповідно до п. 3 ст. 27 Закону №1961-IV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).

Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Тобто, за п. 3 ст. 27 Закону №1961-IV встановлено окремий ліміт відповідальності по страховому відшкодуванню моральної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого, а саме 12 мінімальних заробітних плат встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Оскільки згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати в серпні 2020 року становив 4723 грн., то загальний розмір такого відшкодування становить 56676 грн.

Крім того, для ОСОБА_1 підлягає відшкодування страховою компанією 5440 грн. витрат на поховання.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону №1961-IV страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону №1961-IV, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Таким чином, нормами Закону №1961-IV не передбачено право страховика приймати рішення щодо зменшення розміру відшкодування моральної шкоди з урахуванням дій потерпілого, життю якого заподіяно шкоди внаслідок ДТП з використання транспортного засобу.

Згідно ст. 36.5 Закону №1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно проведених представником позивачів розрахунків для ОСОБА_1 відповідач зобов`язаний сплатити 774 грн. 87 коп. пені, відсотки річних в сумі 190 грн.17 коп., інфляційні нарахування - 546 грн. 16 коп.; для ОСОБА_2 - 650 грн. 07 коп. пені, відсотки річних в сумі 159 грн. 55 коп., інфляційні нарахування - 458 грн. 20 коп.

В частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатура та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, втому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та представлених документів представником позивачів був зроблений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивачі понесли і планують понести у зв`язку із розглядом справи - по 7500 грн. кожен.

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивачів - адвокат Скочиляс І.М. - подала суду детальний опис наданих ОСОБА_1 послуг, а також квитанцію до прибуткового касового ордера, згідно якого вона отримала від позивача 7500 грн. В детальному описі вказані найменування послуги, часовий вимір, а також сума за кожну надану послугу.

Суд зауважує, що детальний опис наданих послуг ОСОБА_2 ідентичний із тими послугами, що надані ОСОБА_1 , позивачем для представника сплачена така ж сума коштів за правничу допомогу (7500 грн.), адвокат представляла обох позивачів в одному провадженні, їх вимоги були практично ідентичними, при цьому використовувалися одні і ті ж письмові матеріали як доказова база.

З урахуванням викладеного, а також те, що справа є малозначною, суд приходить до висновку, що судові витрати на правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь позивачів у розмірі 50 відсотків від заявлених сум, тобто по 3750 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1187, Цивільного кодексу України, ст.ст. 61, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 16889 грн.; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 774 грн. 87 коп.; три відсотки річних у розмірі 190 грн. 17 коп.; інфляційні втрати у розмірі 546 грн. 16 коп.; судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3750 грн., а всього 22150 грн. 20 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 14169 грн.; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 650 грн. 07 коп.; три відсотки річних у розмірі 159 грн. 55 коп.; інфляційні втрати у розмірі 458 грн. 20 коп.; судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3750 грн., а всього 19186 грн. 82 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» на користь держави 908 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення суду складено 05 травня 2021 року.

Суддя П.В.Демчук