ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м.Суми

Справа №2-1939/10

Номер провадження 22-ц/816/66/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

стягувач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Северинової А.С., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст якої складено 03 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»)звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що 23 грудня 2010 року Зарічний районний суд м. Суми ухвалив рішення у справі № 2-1939/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 07 вересня 2007 року, на виконання якого 07 грудня 2011 року було видано виконавчий лист, який було пред`явлено на виконання до Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області. Станом на 05 серпня 2020 року виконавчі провадження №№ 30619476, 30619673 завершені. Проте, 09 грудня 2019 року від ДВС надходила вимога державного виконавця про надання реквізитів для перерахування коштів для погашення заборгованості по виконавчому листу № 2-1939, виданому 07 грудня 2011 року. Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» стало відомо, що на депозитному рахунку Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області зберігаються кошти, що були стягнуті у зв`язку з виконанням виконавчого листа № 2-1939. Вказані кошти не можуть бути перераховані первісному стягувачу, оскільки 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого останній набув право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 07 вересня 2007 року.

Посилаючись на вказані обставини, просить замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листа № 2-1939.

Зарічний районний суд м. Суми ухвалою від 03 листопада 2020 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовив.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що виконано лише два з трьох виконавчих листів про стягнення заборгованості в дольовому порядку з кожного боржника окремо щодо судових витрат. При цьому без заміни стягувача за виконавчими листами новий кредитор не має права звернутися до органів ДВС, щоб з`ясувати актуальну інформацію про стан виконання рішення, в тому числі, і щодо стягнення судових витрат в дольовому порядку.

Вказує на те, що судом не надано належної правової оцінки вимозі державного виконавця, в якій він вимагає від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надати реквізити для перерахування коштів для погашення заборгованості по виконавчому листу № 2-1939/10 від 07 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 130 403 грн 43 коп. в межах виконавчого провадження № 30619673 від 06 січня 2012 року. Оскільки вказане виконавче провадження закінчено, проте кошти стягувачу не перераховані, тому новий кредитор має право отримати такі кошти, адже до нового кредитора переходять права та обов`язки, в тому обсязі, що мав первісний кредитор на момент переходу таких прав.

Вважає, що місцевий суд проявив надмірний формалізм під час розгляду справи, внаслідок чого за виконавчим провадженням № 30619673, яке закінчено 24 жовтня 2019 року, кошти на час розгляду справи досі не перераховані стягувачу.

Зазначає, що суд не врахував, що новий кредитор має право виконати на свою користь рішення суду та бути стягувачем як у межах відкритого виконавчого провадження, так за виконавчим документом до відкриття виконавчого провадження, тобто бути стягувачем саме за виконавчими листами. Крім того, відмова у заміні стягувача позбавляє права нового кредитора перевірити матеріали виконавчого провадження та за необхідності оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Марченка І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Марченка І.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Зарічний районний суд м. Суми заочним рішенням від 23 грудня 2010 року стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 130403 грн 43 коп. заборгованості за договором та в дольовому порядку по 40 грн 00 коп. з кожного в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та по 434 грн 68 коп. з кожного в рахунок відшкодування судового збору (а. с. 101, Т. 1).

Апеляційний суд Сумської області ухвалою від 20 жовтня 2011 року вказане заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2010 року залишив без змін (а. с. 197-198, Т. 1).

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був укладений договір факторингу за № 17, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених договором.

Згідно з пунктами 2.2, 2.5 цього договору права вимоги, які ПАТ «УкрСиббанк» відступає ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ПАТ «УкрСиббанк», без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору. Одночасно з відступленням права вимоги до фактора переходять усі права клієнта за договорами за усіма договорами забезпечення ( а. с. 27-32, Т. 2).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 07 вересня 2007 року та договором застави від 07 вересня 2007 року № 138587 (а. с. 36, Т. 2).

Постановами старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 24 жовтня 2019 року закінчено виконавчі провадження № 30619649, № 30619602 щодо виконання виконавчих листів, виданих 07 грудня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в дольовому порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 40 грн з кожного в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та по 434 грн 68 коп. з кожного в рахунок відшкодування судового збору на підставі п. 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі (а. с. 256, 259, Т. 1).

Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 24 жовтня 2019 року закінчено виконавче провадження № 30619602 щодо боржника ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 07 грудня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 130403 грн 43 коп. заборгованості за договором на підставі п. 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі (а. с. 262, Т. 1).

Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 28 жовтня 2019 року закінчено виконавче провадження № 30619628 щодо боржника ОСОБА_3 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 07 грудня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 130 403 грн 43 коп. заборгованості за договором на підставі п. 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі (т. 1, а. с. 265).

03 грудня 2019 року державний виконавець звернувся на адресу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з вимогою про надання реквізитів для перерахування коштів для погашення заборгованості по виконавчому листу № 2-1939, виданому 07 грудня 2011 року (а. с. 39-40, Т. 2).

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі сплатою боржниками боргу за кредитним договором № 0 від 07 вересня 2007 року у повному обсязі, виконавчі провадження закінчені належним виконанням судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому правонаступник стягувача сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором факторингу в порядку ст. 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи та з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Положеннями пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як передбачено частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що борг за кредитним договором в сумі 130 403 грн 43 коп. було сплачено в повному обсязі згідно платіжного доручення № 15271 від 24 жовтня 2019 року по ВП № 30619673, у зв`язку з чим виконавчі провадження були закінченні у зв`язку з належним виконанням рішення суду.

Заяву про заміну сторони виконавчого провадження ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» мотивує тим, що на його адресу 09 грудня 2019 року надійшла вимога державного виконавця про надання реквізитів для перерахування коштів для погашення заборгованості по виконавчому листу № 2-1939 від 07 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 130 403 грн 43 коп. в межах виконавчого провадження № 30619673. Проте, як вбачається, з вказаної вимоги державного виконавця, вона адресована саме ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Будь-яких доказів на підтвердження існування перешкод в отриманні вказаних коштів ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суду не надало. З вимоги державного виконавця наявність таких перешкод не вбачається. Навпаки виконавець звернувся з вимогою про надання реквізитів для перерахування коштів саме до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а не до стягувача ПАТ «УкрСиббанк».

З врахуванням встановлених обставин справи та правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, суд першої інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Стосовно доводів апеляційної скарги, що виконано лише два з трьох виконавчих листів про стягнення заборгованості в дольовому порядку з кожного боржника окремо щодо судових витрат ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), колегія судів зазначає, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» при зверненні до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження не ставило питання про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-1939/10 щодо відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та судового збору та не мотивувало звернення до суду із відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження наявністю невиконаного виконавчого провадження щодо стягнення судових витрат в дольовому порядку щодо одного з боржників. В свою чергу в суді апеляційної інстанції не розглядаються вимоги та підстави, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За встановлених обставин колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 січня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина