провадження № 2/294/517/21
справа № 294/338/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого - судді Мандро О.В.

при секретарі Рижук В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором безпроцентної позики у розмірі 45420,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним.

11.05.2018 до позивача звернулась відповідач з проханням надати їй безпроцентну позику в розмірі 45420,60 грн. Позивач позичив відповідачу кошти в сумі 45420,60 грн. На підтвердження укладення договору безпроцентної позики позичальником ОСОБА_2 (відповідачем у справі) було передано позивачу власноручну розписку від 30.12.2018.

Згідно умов договору безпроцентноїпозики позичальник зобов`язалась повернути позичені кошти до 01.06.2018, однак, до даного часу борг не повернула.

В ухвалі про відкриття провадження у справі судом вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримала 20.03.2021, відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подала.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію розписки від 11.05.2018, згідно якої позивач позичив відповідачу кошти в сумі 123093,00 грн., які позичальник зобов`язалась повернути позивачу до 01.09.2018 (а.с.4).

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтування позовних вимог не підтверджується доказами наданими позивачем, сума боргу, яку просить стягнути позивач з відповідача, відмінна від суми коштів отриманої відповідачем, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, статтями 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Чуднівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: О.В. Мандро