Справа № 236/4387/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Шаньшиної М.В.,

за участю секретаря - Грицай Н.І.,

позивача- ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та судових витрат(а.с.1-2).

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28.09.2020 року ОСОБА_2 під розписку позичив у нього грошову суму у розмірі 4000,00 грн., строком до 15.12.2020 року. До вказаного строку відповідач свої зобов`язання по поверненню боргу не виконав, борг не повернув. На прохання про добровільну сплату боргу ніяким чином не реагує. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 4000,00 грн., сплачену суму судового збору та понесені витрати на отримання правової допомоги в розмірі 1000,00грн.

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити їх повністю.

Відповідач ОСОБА_2 , а судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та суду пояснив, що дійсно власноручно написав вказану розписку, оскільки придбав у позивача у борг собак. Проте собаки виявилися хворими та невдовзі померли. Тому відповідач відмовляється повертати борг за розпискою, поки позивач не виплатить йому кошти, витрачені на лікування собак.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 вересня 2013 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-63цс13.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Для правильного застосування вищевказаних положень законодавства необхідно встановити реальну природу правовідносин між сторонами, факт укладення договору позики із зазначенням істотних умов для такого виду правовідносин, на виконання якого було видано борговий документ, що підтверджує фактичну передачу коштів, а також встановити інші обставини зокрема щодо виконання договору позики позичальником.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом письмової розписки, що знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 28.09.2020 року взяв у ОСОБА_1 позику у розмірі 4000,00 гривень, з розстрочкою виплати боргу на три місяці, а саме не пізніше 15 числа кожного з трьох місяців 2020 року(жовтень, листопад, грудень), про що відповідач ОСОБА_2 власноручно написав і передав ОСОБА_1 , письмову розписку.

Зазначена розписка містить час отримання позики, її розмір та строк повернення.

В судовому засіданні встановлено, що вказану позику відповідач взяв для придбання у позивача собак, що не заперечується сторонами справи.

Наявність у позивача боргової розписки підтверджує укладення договору позики між сторонами та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань, а також факт передачі грошової суми позичальнику.

Крім того, позивач звертався до відповідача із досудовою претензією про повернення боргу, яку останній отримав 13.11.2020 року, проте повертати борг відмовився.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши розписку, суд, виявивши її справжню правову природу, доходить висновку, що у даній справі, між сторонами укладався договір позики, в розумінні викладених вище вимог Закону на вказану у розписці суму 4000,00 грн.

В зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 борг по договору позики у сумі 4000,00 гривень.

Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. та понесені витрати на отримання правової допомоги в розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст.1,2,4,12,76,78,81,82,95,141,263-268,354,355 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України,суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , суму неповернутої позики в розмірі 4000,00(чотири тисячі гривень 00 копійок) гривень, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80(вісімсот сорок гривень 80 копійок) та понесені витрати на отримання правової допомоги в розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 12.01.2021 року.

Головуюча суддя -