Провадження №2/447/69/21
Справа №447/2136/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

12.05.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бачун О. І.

при секретарі Тремба І.Ю. ,

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області про зміну способу участі батька у вихованні дитини ( зміну часу побачень),-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою ОСОБА_1 .

Однак, між сторонами почались непорозуміння щодо прийняття участі відповідача у вихованні доньки. Позивачка не погоджується із рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради №237 від 03.09.2019., яким визначено час побачень ОСОБА_2 з донькою, оскільки таке прийняте у її відсутності та без урахування інтересів дитини та поведінки батька. Відтак, вважає що порушені права дитини та просить суд визначити наступні способи його участі у вихованні дитини, а саме систематичні побачення з донькою ОСОБА_6 щовівторка з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у громадських місцях, у присутності матері та за бажанням дитини.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 09.09.2020 року відкрито провадження по справі і справу призначено до підготовчого судового засідання.

05.10.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі і справу призначено до розгляду по суті.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в ньому, просили такий задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали просили відмовити у задоволенні позову, письмові обгрунтування заперечень подали у відзиві на позовну заяву. Пояснили, що ОСОБА_2 намагається брати участь у вихованні доньки, однак позивачка перешкоджає йому це робити, незважаючи на рішення органу опіки та піклування яким встановлено порядок побачень, з приводу чого ОСОБА_2 звернувся в Жидачівський районний суд Львівської області з позовом про усунення перешкод у вихованні дитини. Вважають, що рішення Новороздільської міської ради Львівської області №237 від 03.09.20219р. прийнято об`єктивно та на підставі вимог законну.

Представник третьої особи ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, вказала, що позивачка ОСОБА_1 не виконує рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради №237 від 03.09.2019., яким визначено час побачень ОСОБА_2 з донькою, чинить перешкоди у побачені батька з донькою. Ствердила, що дійсно, 14.06.2019року ОСОБА_2 звертався із заявою про встановлення порядку побачень з його донькою. Для належного розгляду заяви, з`ясовувалася думку ОСОБА_8 , яка не заперечила проти зустрічей з донькою у вівторок і четвер з 17:00год.до 19:00год, однак тільки в її присутності. Відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Новороздільської міської ради, на підставі якого Служба у справах дітей виконавчого комітету Новороздільської міської ради надала висновок. Із урахування вказаного висновку було прийнято рішення №237 від 03.09.2019року яким визначено порядок побачень батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_6 . Після прийнятого рішення ОСОБА_1 зверталася із заявою про зміну часу побачень, однак у задоволені такої було відмовлено та рекомендовано звернутися в суд для врегулювання спору.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 вказала, що бачила, як відповідач ОСОБА_2 бив сина, і намагався бити доньку, оскільки вони не давали йому можливості спати, крім цього, він бігав з ножем за ОСОБА_10 . Ствердила, що коли ОСОБА_2 , приходив додому з робити то разом із донькою заходив у ванну і там переодягався. Сторони по справі проживають окремо з 2018року. ОСОБА_6 боїться відповідача. Коли ОСОБА_2 , прийшов на день народження доньки, остання не хотіла йти до нього. Крім цього, ОСОБА_2 надає можливість доньці бавитися телефоном.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка працює психологом в центрі « Жіночі перспективи» вказала, що ОСОБА_8 звернулася до них за психологічною допомогою у зв`язку із насильством із сторони чоловіка, оскільки вона його боїться. Зі слів позивачки їй відомо, що відповідач переодягався в присутності доньки, якій було тоді 3роки 6 місяців, вчиняв дії порнографічного характеру, Вказала, що вона розмовляла з донькою позивачки. На її думку, дитина має психологічні травми, однак чому не знає.

В судовому засідання свідок ОСОБА_12 , яка працює психологом вказала, що при спілкуванні з донькою позивачки, вона розповіла, що ОСОБА_13 , брав її з собою у ванну і мився при ній.. Вона розповідала, що їй було страшко, бачила його роздягненим, однак її він не роздягав. Дитина ствердила, що не хоче бачитися з батьком, боїться його, оскільки позивачка розповіла, що батько живе у «баби яги». Крім цього, свідок вказала, що все те, що розповідала дитина може бути її фантазія.

Заслухавши пояснення сторін, представників, свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 18.02.2020 року, шлюб між сторонами розірвано.

14.06.2019року ОСОБА_2 , написав заву начальнику служби у справах дітей Новороздільської міської ради про встановлення порядку побачень з його донькою ОСОБА_6

24.06.2019року ОСОБА_1 написала начальнику служби у справах дітей Новороздільської міської ради заяву в якій не заперечила проти зустрічей ОСОБА_2 , з донькою у вівторок і четвер з 17:00год.до 19:00год, однак тільки в її присутності.

27.08.2019року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Новороздільської міської ради ( витяг з протоколу №9), на якому було вирішено встановити порядок побачень батьку ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_6 згідно такого графіку: - кожну першу та третю суботу місяця забирати з 11:00год. та повернути кожну першу та третю неділю місяця до 19:00год; - кожен вівторок та четвер тижня з 17:00год. до 19:00год.; - можливість бачити дитину в день її народження з 17:00год. до 19:00год.; святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю.

27.08.2019року Служба у справах дітей виконавчого комітету Новороздільської міської ради висновком №01-06/17/210 вважала з доцільне встановити графік побачення ОСОБА_2 з донькою, який був визначений на засіданні комісії ( витяг з протоколу №9).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №237 від 03.09.2019року визначено порядок побачень батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_6 згідно такого графіку: - кожну першу та третю суботу місяця забирати з 11:00год. та повернути кожну першу та третю неділю місяця до 19:00год; - кожен вівторок та четвер тижня з 17:00год. до 19:00год.; - можливість бачити дитину в день її народження з 17:00год. до 19:00год.; святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю.

28.02.2020року. ОСОБА_1 подала до виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області заяву про зміну часу побачень ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_6

12.03.2020року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Новороздільської міської ради, на якому розглянуто заяву ОСОБА_1 про зміну часу побачень ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_6 . Комісія прийшла до висновку, що право на звернення про встановлення порядку побачень має той із батьків , що проживає окремо від дитини , та що такої процедури як зміни порядку побачень з дитиною за заявою того з батьків з ким проживає дитина не передбачено законом, а тому рекомендовано звернутися в суд для врегулювання спору.

25.02.2020р. КЗ ЛОР «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер» надав висновок психодіагностичного обстеження дитини ОСОБА_6 , з якого вбачається, що під час обстеження дитина розповіла, що коли їй було три роки батько брав її на руки, ніс у ванну, садив її на пральну машину і купався. Під час цього, вона відчувала страх, двері були зачинені і вона не могла нікого покликати на допомогу. Дитина скаржилася на те, що на даний час також відчуває страх до батька. Ніколи не хоче його бачити і не хоче щоб він приходив до неї і не хоче йти до нього.

Як вбачається із листа ГО «Жіночі перспективи» №234 від 09.11.2020р., у липні 2019р. до них звернулася ОСОБА_14 за психологічною та юридичною допомогою з приводу домашнього насильства з сторони чоловіка. При обстеженні емоційного стану ОСОБА_15 виявлено підвищену тривожність, що може бути результатом пережитих стресів та фізичного насильства з сторони чоловіка. ОСОБА_1 скаржиться на розлади сну та панічні напади. Виявлено страхи ОСОБА_14 щодо можливого сексуального використання чоловіком дитини ОСОБА_16 , оскільки він часто усамітнювався з дитиною у ванній кімнаті. Психіатричних розладів, депресії у ОСОБА_8 не виявлено

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 , шлюб між батьками розірвано. Між позивачем та відповідачем існує стійкий конфлікт, який не надає їм можливості в позасудовому порядку вирішити питання щодо порядку і способу побачень з дитиною.

Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області від 03.09.2019р. за №237 встановлено порядок побачень відповідача з донькою. Однак вказане рішення позивачем не виконується, внаслідок чого 24.07.2020року постановою Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.5 КУпАП.

Крім цього, 09.09.2020р. відносно позивачки був складений протокол щодо невиконання рішення про встановлення порядку побачень з дитиною, однак у зв`язку з неналежним фіксуванням неправомірних дій ОСОБА_1 у такому, провадження по справі було закрито постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 23.11.2020р.

Вказані обставини спростовують твердження позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не приходить до доньки, не цікавиться нею, а також не виконує рішення Виконавчого комітету Новороздільської міської ради №237 від 03.09.2019р. Натомість навпаки, доводять наявність перешкод у відповідача щодо можливості побачень з донькою.

В своїй позовній заяві позивачка покликається на те, що рішення Виконавчого комітету Новороздільської міської ради №237 від 03.09.2019року було винесено без врахування інтересів дитини та без встановлення фактів, які мали значення для вирішення вказаного питання, а саме неправомірних дій зі сторони відповідача по відношенню до доньки ОСОБА_6 .

Однак такі твердження спростовуються наступним. Як встановлено в судовому засіданні позивач в процесі вирішення питання щодо порядку і способу побачень з дитиною зверталася в службу у справах дітей Новороздільської міської ради . Так, 24.06.2019р. вона подала заяву з запропонованим нею графіком таких побачень. 19.07.2019р. нею подана заява в якій позивачка вказала своє бачення, щодо ставлення відповідача до доньки, а також вказувала на можливі неправомірні дії здійсненні ОСОБА_2 до ОСОБА_6 23.08.2019р. нею було подано клопотання про відкладення розгляду заяви ОСОБА_2 на інший день.

Згідно з пояснень наданих представником служби у справах дітей Новороздільської міської ради, а також долучених нею доказів вбачається, що вказані звернення, заяви, клопотання позивачки були предметом розгляду та обговорення на засіданні комісії з питань захисту прав дитини , оригінали таких знаходяться в матеріалах особової справи і рішення №237 від 03.09.2019р. було прийняте з врахуванням таких.

Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_9 , оскільки остання є матір`ю позивачки, з відповідачем у неї напружені відносини, а відтак її покази носять упереджений характер.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11 ,, оскільки остання надавала психологічну допомогу позивачці і про ставлення відповідача до доньки , вчинення ним неправомірних дій сексуального характеру, знає виключно зі слів ОСОБА_17 .

Суд критично оцінює висновок психодіагностичного обстеження дитини ОСОБА_6 , наданий КЗ ЛОР «Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер», оскільки в основу такого покладені можливі події трьох річної давності, коли дитині було три з половиною роки. Сам висновок складений в 2020році. Як встановлено в судовому засіданні, з 2018р. відповідач доньки фактично не бачив і вона його не пам`ятає. Будучи допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка здійснювала вказане обстеження зазначила, що все що розповідає дитина ОСОБА_6 може бути її фантазія, а негативе ставлення до батька може бути сформоване матір`ю ОСОБА_17 , яка розповідала дитини, що батько хоче з нею зробити щось погане. Крім цього, доповнила, як правило, діти при таких обстеженнях повідомляють про членів сімї з якими проживають і до яких відчувають позитивні емоції. Чому розповідь ОСОБА_6 стосується бактька, якого вона фактично не бачила і не пам`ятає, ствердної відповіді дати не змогла

Крім цього, суд критично відноситься до листа висновку ГО «Жіночі перспективи» від 09.11.2020року, оскільки, такий носить рекомендаційний характер, побудований виключно на показах позивачки та спрямований на виявлення її емоційному стану, а не дитини, а тому не має правового значення при визначення графіку побачень відповідача з донькою.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, або у спосіб, не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 462/5536/16-ц від 08 липня 2020 року, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідками.

Судом встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту свого права не відповідає характеру спірних правовідносин, оскільки чинним законодавством передбачено, що право на звернення про встановлення порядку побачень має той із батьків , що проживає окремо від дитини , а такої процедури як зміни порядку побачень з дитиною за заявою того з батьків з ким проживає дитина не передбачено законом.

Враховуючи вищенаведене, відсутність доказів, які б свідчили про негативне ставлення відповідача до доньки , вчинення ним будь-яких неправомірних та злочинних дій стосовно ОСОБА_6 , суд вважає, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХ ВА ЛИ В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області про зміну способу участі батька у вихованні дитини ( зміну часу побачень) відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.05.2021р.

Суддя Бачун О. І.