Справа № 604/81/21
Провадження № 2/604/176/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суду Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового засідання: - Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиськ в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Кулеба І.І., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні належним їй майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину № 3640 від 21 жовтня 2003 року, в якому зареєстрований також відповідач ОСОБА_2 , проте за зазначеною адресою не проживає, домовленостей щодо збереження за останнім житлового приміщення між сторонами не було, перешкоди в користуванні житлом йому не створювались, допомоги у веденні підсобного господарства не надає, комунальних послуг не сплачує. Враховуючи те, що в позасудовому порядку зняти відповідача з реєстрації неможливо, він не є членом сім`ї позивача, оскільки був чоловіком дочки позивача, шлюб яких розірвано 02 квітня 2020 року, законні підставі щодо користування майном у нього відсутні, а відтак зметою захисту порушених прав позивача, належних їй як власнику майна, - просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 09 лютого 2021 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі відзив на позов на надали, в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день слухання справи в суді, причини їх неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст.281 ЦПК України, слід ухвалити заочне рішення по справі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 247,179 ЦПК України, виходячи з наступного:

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ВАО № 0522208 від 21 жовтня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори Коломійчуком О.І., зареєстрованого в реєстрі за №3640, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна гр. ОСОБА_3 , спадкове майно складається із житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , яке належало померлому на підставі свідоцтва про право власності. Право власності на зазначене будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_3 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1826475 від 27 жовтня 2003 року.

Згідно довідки Підволочиської селищної ради № 977 від 07 серпня 2020 року та будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 за зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 , колишній зять ОСОБА_2 .

З рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області № 2/604/196/20 від 02 квітня 2020 року убачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

У відповідності до актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05 серпня 2019 року, 06 листопада 2019 року, 28 липня 2020 року, 14 лютого 2020 року, на час обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 був зареєстрований за даною адресою, але не проживав.

Таким чином судом встановлено, що відповідач зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить позивачу, проте не проживає у даному житловому приміщенні більше одного року, між позивачем, яка є власником майна, і відповідачем не існує договірних відносин щодо цього майна, договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Тлумачення наведених норм права свідчить, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням у осіб сімейних відносин з власником втрачається й право користування жилим приміщенням у цих осіб. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і не ведуть з ним спільне господарство, усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач проживає у будинку АДРЕСА_1 за згодою власника і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Право користування житловою площею - сервітут було встановлено для відповідача тимчасово на період перебування у шлюбі з донькою позивача і припинилось після розірвання цього шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Оскільки підставою для встановлення відповідачу особистого сервітуту був факт реєстрації його шлюбу з ОСОБА_4 у поєднанні з фактом добровільного вселення відповідача до квартири позивача, то факт припинення сімейних відносин тягне за собою підставу припинення особистого сервітуту, оскільки відповідач втратив статус члена сім`ї власника квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Позивач, яка є власником спірної квартири, вимагає від відповідача усунути перешкоди шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, створює негативні умови (що підтверджується приписами) для користування власником своїм майном, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу співвласника (співвласників) цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Виходячи з вказаного вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби.

Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 211, 258, 259 ЦПК України, ст. 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди в користуванні належним їй майном шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно:

Суддя Н.Б.Сташків