Провадження №4-с/522/132/21
УХВАЛА

19 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиної Юлії Миколаївни, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 06.08.2021 року надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиної Юлії Миколаївни.

Заявник звернувся до суду та, уточнивши вимоги просить: визнати дії державного виконавця у ВП №39116070 незаконними; зобов`язати державного виконавця у ВП №39116070 усунути порушення та закрити виконавче провадження; повернути на рахунок заявника пенсійного забезпечення незаконно утриманні кошти у сумі 11 079,74 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування поданої скарги відзначено, що на виконанні знаходиться виконавче провадження №39116070 про стягнення з заявника аліментів на користь матері заявника ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку довічно у відповідності до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2012 року. Постановою державного виконавця Семенішеної Юлії Миколаївни від 23.09.2020 року звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 12219,76 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла у віці 83 років. Станом на 17.07.2021 року стягнуто з пенсії заявника вже 14245,38 грн., тобто з перевищенням встановленої суми. Виконавче провадження досі не закінчено, а Другий Приморський відділ ДВС зрозумілих пояснень не надає.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 19.08.2021 року.

У судовому засіданні 19.08.2021 року було витребувано копії матеріалів виконавчого провадження, у зв`язку з чим відкладено розгляд справи на 03.09.2021 року.

До суду надійшов відзив Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відповідно до якого заперечують проти скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відзив мотивований тим, що жодних заяв про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку зі смертю стягувача до відділу не надходило. 01.07.2021 року ОСОБА_1 під час телефонної розмови повідомив державного виконавця про смерть стягувача. Державним виконавцем зроблено запит до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та було підтверджено факт смерті ОСОБА_2 01.07.2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Кошти стягнуті з боржника на користь стягувача у період з 19.01.2021 по 16.06.2021 не поверталися на рахунок Другого Приморського ВДВС, тому їх повернення боржнику є неможливим.

Також до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , відповідно до якої у скаржника виникає ряд запитань щодо дій державної виконавчої служби.

У судовому засіданні 03.09.2021 року ОСОБА_1 вважав за необхідне відкласти розгляд справи, клопотання задоволено, розгляд справи відкладено на 19.10.2021 року.

У судове засідання 19.10.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Стаття 447 ЦПК України визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове обґрунтування скарги, з огляду на наступне.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 01.07.2013 року видано виконавчий лист №1522/6850/12 за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.03.2012 року (а.с.36).

Постановою державного виконавця Семеновою К.О. першого Приморського ВДВС ОМУЮ від 16.07.2013 року було відкрито виконавче провадження №39116070 з приводу виконання вищевказаного виконавчого листа №1522/6850/12 (а.с.37).

23.09.2020 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) Семенішиною Ю.М. винесено постанову, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , який отримує дохід у ГУ ПФУ в Одеській області, здійснюючи відрахування аліментів та заборгованості зі сплати аліментів в загальній сумі 12219,76 грн., але не більше ніж 50% від загальної суми доходу (а.с.43).

З розрахунку заборгованості від 01.10.2020 року вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01.10.2020 року становить 12219,76 грн. (а.с.42).

В свою чергу ОСОБА_2 13.11.2020 року подавала заяву про перерахунок аліментів на рахунок стягувача відкритий в АТ «Ощадбанк» (а.с.44).

З розпоряджень державного виконавця Семенішиної Ю.М. №39116070, затверджених начальником відділу ДВС Шуляченко М.Б. вбачається, що грошові кошти, що надійшли 17.07.2020, 18.09.2020, 05.11.2020, 09.11.2020, 08.12.2020, 09.06.2021, 13.05.2021, 16.04.2021, 15.02.2021, 16.01.2021 необхідно перерахувати на користь ОСОБА_2 (а.с.46-53).

Доказів перерахування коштів не долучено до матеріалів виконавчого провадження.

Постановою від 01.07.2021 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1522/6850/12, виданий 01.07.2013 року Приморським районним судом м. Одеси, оскільки згідно відомостей з ДРАЦС стягувач помер (а.с.58).

З копії свідоцтва про смерть виданого повторно 20.07.2021 року серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років (а.с.6).

З довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з листопада 2020 року по серпень 2021 року заявник отримував 50% призначеної пенсії у розмірі 1582,83 грн., в той час як за період липень-жовтень 2020 року пенсія заявника становила 3165,65 грн. (а.с.27-28).

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що за період з 01.11.2020 по 31.08.2021 в рахунок боргу утримано 10618,76 грн., відрахування з пенсії припинено 01.09.2021, адже 10.08.2021 року надійшла вимога державного виконавця від 01.07.2021 року (а.с.62).

Згідно частини 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Частиною 6 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Тому, з огляду на встановлені обставини справи, відрахування з пенсії ОСОБА_1 проводилася у встановленому законом порядку.

Проте, згідно з пунктом третім частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до частини другої зазначеної статті, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Тобто, законодавець пов`язує дату закінчення виконавчого провадження, зокрема, або з датою смерті боржника, або з датою, коли виконавцю стало відомо про цей факт.

Заявник ОСОБА_1 посилається на те, що він неодноразово усно звертався до державного виконавця Семенішиної Ю.М. та інформував останню про смерть стягувача ОСОБА_2 .

В свою чергу, у відзиві Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначено про те, що державний виконавець Семенішина Ю.М. отримала від боржника інформацію про смерть стягувача лише 01.07.2021 року, після чого для підтвердження даної інформації звернулась з запитом до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, та підсля підтвердження інформації про смерть стягувача ОСОБА_2 , винесла постанову від 01.07.2021 року про закінчення виконавчого провадження.

Суду не надано доказів будь-якою із сторін, на підтвердження обставин, викладених в скарзі та у відзиві, а тому суд критично сприймає ці твердження сторін.

Суд виходить з того, що частиною першою та п`ятою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено те, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Крім того, частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, своєчасність вчинення виконавчих дій, у тому числі винесення постанов про закінчення виконавчого провадження за наявності для цього підстав, є обов`язком державного виконавця.

Суду є очевидним той факт, що постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесена державним виконавцем лише 01.07.2021 року, тобто майже через пів року після її смерті, а відтак з порушенням встановлених строків.

Державним виконавцем не доведено того факту, що інформація про смерть стягувача ОСОБА_2 отримана 01.07.2021 року та не спростовано того, що боржник ОСОБА_1 до цього інформував про смерть стягувача.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд вважає, що державний виконавець не довів відсутності своєї вини у неналежному дотриманні строків при винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з чим вважає доводи скарги ОСОБА_1 обґрунтованими та задовольняє частково вимоги скаржника.

Втім, суд позбавлений можливості зобов`язати державного виконавця вчинити конкретні дії, з огляду на положення ст.451 ЦПК України, тому у задоволенні скарги в іншій частині слід відмовити.

Щодо питання про стягнення судових витрат з відділу ДВС, суд відзначає наступне.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Проте, ОСОБА_1 при зверненні до суду зі скаргою оплатив судовий збір у розмірі 850 грн., про що свідчить квитанція №0.0..1 від 17.07.2020 року (а.с.3).

Таким чином, у зв`язку з відсутністю необхідності сплати судового збору при зверненні до суду з відповідною скаргою, суд вважає за необхідне повернути скаржнику помилкову сплачений судовий збір у розмірі 850 грн.

Згідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

На підставі ст.ст. 261, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиної Юлії Миколаївни задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенішиної Юлії Миколаївни у ВП №39116070 щодо строків винесення постанови про закінчення виконавчого провадження - неправомірними.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України м. Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського 6, , повернути ОСОБА_1 (судовий збір у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який було сплачено на рахунок №0015008, отримувач: УК у м.Одесі / Приморський р-н/22030101, код Банку: 899998, згідно квитанції №0.0..1 від 17.07.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.10.2021 року.

Суддя В.Я.Бондар