Справа № 583/3639/20
06 січня 2021 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ільченко В.М.
за участю секретаря Верби Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНФОРС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача та третя особа в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, правом на подання відзиву на позовну заяву та пояснень не скористалися.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.
Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 62393780 з виконання виконавчого напису № 8505 виданого 15.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.
09.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову ВП № 62393780 про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
В п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи.
За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
В п.п. 3.1, 3.2, 3.5. п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем, що є обовязковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.
В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.
Суд зазначає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. повинен був керуватися нормами Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та встановити, що подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, приватний нотаріус поверхнево підійшов до питання перевірки безспірності заборгованості, що стягується на підставі виконавчого напису, оскільки з наданих суду документів вбачається, що претензія ОСОБА_1 не надавалася, відповідачем була надана лише копія поштового відправлення про її направлення, доказів отримання боржницею вказаної претензії приватному нотаріусу надано не було.
Також, приватний нотаріус не пересвідчився, що сума заборгованості, вказана у претензії, відповідає сумі, вказаній у заяві на вчинення виконавчого напису, не витребував від стягувача доказів вручення боржнику претензії. При цьому, суд звертає увагу на те, що право нотаріуса на витребування від стягувача іншої інформацію чи документів, які мають відношення до вчинення виконавчого напису передбачено підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012.
Крім того, приватний нотаріус з метою встановлення безспірності суми заборгованості мав можливість звернутися до ОСОБА_1 із відповідним листом з повідомленням про надходження заяви на вчинення виконавчого напису. Отже, суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що ОСОБА_1 не було відомо про вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим вона не могла повідомити нотаріуса про наявність спору щодо заборгованості.
Судом встановлено, що між сторонами наявний спір щодо нарахованої заборгованості за кредитним договором. Однак, відповідачем не надано доказів щодо умов здійснення нарахування заборгованості, що давав би можливість встановити чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та не надано доказів, які б доводили обізнаність позивачки з наявною заборгованістю та її розміром.
В ст. 50 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Таким чином, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
За приписами ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржниця мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а також чи отримувала позивачка повідомлення про наявність такої заборгованості.
Враховуючи викладене, встановивши відсутність достатніх доказів наявності правової підстави для нарахування заборгованості, а також наявність суперечностей щодо розміру заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивачки з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1681,60 грн (840,80 грн (сплачений судовий збір за подання позовної заяви) + 420,40 грн (сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову) + 420,40 грн. (сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів)).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 56, 77-81, 133, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайсуд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко