ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6001/20
провадження № 2-др/753/38/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , діючої в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах ідтей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як представник Органу опуки й піклування, про визнання права на користування житловим приміщенням шляхом вселення, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду з 15 квітня 2020 року знаходилась вказана справа, провадження по якій ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року за заявою позивача залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 на підставі ч. 5 ст. 142 ЦАК України звернувся до суду із заявою про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом вказаної цивільної справи, мотивуючи тим, що ним понесені витрати на правову допомогу, яка надавалась адвокатським бюро «Кравець» в сумі 35 000 грн. 00 коп. Такі витрати підтверджує платіжною квитанції про сплату вказаних коштів адвотаському бюро від 29 травня 2020 року. Й, оскільки ним заява про залишення позову отримана лише 14 жовтня 2020 року, просить поновити пропущений ним строк звернення до суду із даною заявою.

Враховуючи висвітлені у заяві ОСОБА_1 доводи та надані докази про поважність пропуску звернення до суду із даною заявою, суд вважає за необхідне поновити строк звернення такому заявнику до суду із заявою про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторонив судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Водночас, заявник звернувся до суду із заявою про розгляд поданої ним заяви за його відсутності із підтриманням вимог.

Позивач надав до суду заперечення проти поданої заявником заяви й просив відмовити у її задоволенні, вважаючи, що спір ниник з приводу неправильних дій відповідача, за наслідками якого й у відповідності до ч.1 ст. 140 ЦПК України, провить відмовити у такій заяві.

Суд вважає, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце розгляду заяви, не перешкоджає її розгляду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та поданої заяви, за їх погодженням.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви, її доводи та заперечення, у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника є таким, що не підстають задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні цього суду з 15 квітня 2020 року (а.с. 45 - 46 том 1) знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , діючої в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як представник Органу опіки й піклування, про визнання права на користування житловим приміщенням шляхом вселення, провадження по якій ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2020 року за заявою позивача залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Наразі відповідачем на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України ставиться питання про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом вказаної цивільної справи, мотивуючи тим, що ним понесені витрати на правову допомогу, яка надавалась адвокатським бюро «Кравець» в сумі 35 000 грн. 00 коп. згідно платіжної квитанції про сплату вказаних коштів адвокатському бюро від 29 травня 2020 року.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України).

Положення вказаної норми передбачає право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, проте, зважаючи на предмет даного позову, наслідки його розгляду судом, вважати, що позивачем пред`явлено позов до суду внаслідок необґрунтованих дій такого позивача, немає.

Звернення позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду є правом позивача, передбаченого п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, що не може вважатися пред`явленням таким позивачем позову до суду внаслідок його необґрунтованих дій.

Окрім того й водночас частиною 6 статті 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 141 цього Кодексу передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При цьому встановлено, що спір позивача ОСОБА_2 виник до ОСОБА_1 про визнання права на користування житловим приміщенням шляхом вселення, очевидно такий позивач вважав, що внаслідок неправильних (неповомірних) дій відповідача відбулось порушення його права, що в силу положення ч.9 ст. 141 ЦПК України з урахуванням 6 статті 142 ЦПК України, заява такого відповідача не може бути задоволеною, зважаючи на предмет спору.

Європейський суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначив підхід вислітлений у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст.ст. 141, 142, 353 ЦПК України, п.4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом вказаної цивільної справи.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , діючої в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах ідтей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації як представник Органу опуки й піклування, про визнання права на користування житловим приміщенням шляхом вселення, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: