Справа № 2-3676/11
Провадження № 4-с/487/71/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Лагоди А.А.

при секретарі Налиснік І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, якою просив визнати поважними причини пропуску та поновити строки на звернення до суду із скаргою, а також визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 та зобов`язати державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , накладени й постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції Шийка Д.М. про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2012 року.

Свої вимоги мотивує тим, що в 2020 році, після ознайомлення з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було виявлено, що на належне заявнику на праві приватної власності нерухоме майно було накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 31656902, виданий 15.03.2012 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Шийка Д.М. З метою з`ясування даного питання та зняття арешту ОСОБА_1 звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Листом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30 березня 2020 року № 39748/14.23-36/11 повідомлено, що у Заводському ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області здійснювались виконавчі провадження № 31656902, №43035371 з примусового виконання виконавчого листа, виданого по справі № 2-3676/2011 від 09 грудня 2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості. В межах виконавчого провадження № 31656902 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 березня 2012 року. 27 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». В 2014 році на примусове виконання до відділу повторно надійшов вищевказаний виконавчий документ та постановою державного виконавця від 23 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження за № 43035371. 06 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Заявнику було повідомлено про неможливість зняття арешту та роз`яснено право на звернення за судовим захистом. В жовтні 2020 року заявник звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою про зняття арешту з належного йому майна, що був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 31656902, виданий 15.03.2012 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Шийка Д.М. Проте, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2021 року по справі № 487/6141/20 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевказане, просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 11.05.2021 скаргу прийнято до судового розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та слухати справу без його участі.

Представник Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Надано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд вважає за можливе проводити розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-3676/11, виданого 09.12.2011 року Заводським районним судом міста Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості, постановою державного виконавця №31656902 від 15.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все нерухоме майно, що належить заявнику.

27.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

В 2014 році на примусове виконання до відділу повторно надійшов вищевказаний виконавчий документ та постановою державного виконавця від 23 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження за № 43035371.

06.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до листа заступника начальника Заводського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.03.2020 року №39748/14.23-36/11, заявнику було повідомлено про неможливість зняття арешту та роз`яснено право на звернення до суду, а також повідомлено про те, що згідно Актів про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 04.01.2016 та 02.01.2018 року та Розпорядження №8 від 04.01.2016, 03.01.2018 року про затвердження складу комісії для проведення знищення, виконавчі провадження №31656902 та № 43035371 було знищено.

Згідно довідки АТ «ПриватБанк» від 02.10.2020 року ОСОБА_1 станом на 02.10.2020 року жодних заборгованостей перед банком не має.

В жовтні 2020 року заявник звертався до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою про зняття арешту з належного йому майна, що був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 31656902, виданий 15.03.2012 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Шийка Д.М.

Проте, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2021 року по справі № 487/6141/20 провадження за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, було закрито, у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд зазначив, що вимоги заявника не можуть розглядатись у позовному провадженні, оскільки для захисту його прав та охоронюваних законом інтересів передбачено інший спосіб захисту.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (в редакції станом на 01.12.2012 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (в редакції станом на 01.12.2012 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (в редакції станом на 01.12.2012 року) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 13, 447-453 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для звернення зі скаргою.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шийка Д.М. щодо незняття арешту, накладеного постановою № 31656902 від 15.03.2012 року на все нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 .

Зобов`язати державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця № 31656902 від 15.03.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15-ти днів з моменту складення повного судового рішення.

Суддя: А.А. Лагода