РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_4 (надалі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення нею двадцяти трьох років.

Позовну заяву мотивує тим, що вона є рідною дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Станом на даний час вона є студенткою третього курсу денної форми здобуття освіти першого (бакалаврського) рівня освіти факультету хімічних та біофармацевтичних технологій Київського національного університету технологій та дизайну, з терміном навчання до 30 червня 2022 року. Підставою її навчання у Київському національному університеті технології та дизайну є укладений її батьком ОСОБА_5 договір про навчання №БХФ-11/18 від 07 серпня 2018 року. Згідно даного договору передбачена плата за надання освітньої послуги в розмірі 60 000 грн. 00 коп. Вказує, що в зв`язку з навчанням вона не має змоги влаштуватися на роботу та самостійно заробляти на життя, а тому змушена жити за рахунок батьків. Однак батько не в змозі самостійно її утримувати, оскільки з ним проживає її неповнолітній брат, а навчання в іншій місцевості потребує витрат на проживання, харчування, проїзд, а також інші додаткові витрати. В той же час відповідач матеріальної допомоги для забезпечення її навчання і проживання не надає. Відповідач не є особою похилого віку, працездатна, має постійну роботу, а тому має можливість сплачувати аліменти.

11 січня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не довела наявності будь-яких обставин, які б вказували на можливість відповідача сплачувати аліменти. Відповідач на даний час працює у м. Рівне продавцем та отримує мінімальний розмір заробітної плати в сумі 5 000 грн. 00 коп. Із січня 2021 року заробітна плата має зрости до 6 000 грн. 00 коп. Крім того, відповідач згідно судового рішення сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки заробітку. Рухомого та нерухомого майна відповідач немає, проживає на орендованій квартирі, а відтак не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дочку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів у ньому наведених, окрім того вказав, що дійсно рішенням суду, яке набрало законної сили, з відповідача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 02 листопада 2000 року, серії НОМЕР_1 .

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу денної форми здобуття освіти першого (бакалаврського) рівня освіти факультету хімічних та біофармацевтичних технологій Київського національного університету технологій та дизайну, термін закінчення навчання 30 червня 2022 року. Навчається за кошти фізичних та юридичних осіб.

Згідно договору про навчання №БХФ-11/18 від 07 серпня 2018 року, який укладений між Київським національним університетом технологій та дизайну та ОСОБА_5 , Київський національний університет технологій та дизайну взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів ОСОБА_5 здійснити навчання ОСОБА_3 на денній формі навчання, за спеціальністю фармація, промислова фармація на факультеті хімічних та біофармацевтичних технологій, загальна вартість освітньої послуги становить 60 000 грн. 00 коп.

Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги дочці на період навчання, протилежного суду не доведено.

Також встановлено, що відповідач працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді продавця-консультанта з 01 жовтня 2020 року з посадовим окладом 5 000 грн. 00 коп. на місяць.

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2020 року в справі №569/11323/20 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 липня 2020 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні представниками сторін вказано, що рішення набрало законної сили.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №239965694 від 11 січня 2021 року у власності відповідача нерухомого майна немає.

Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Встановивши, що позивач досягнула повноліття, продовжує навчання на платній основі (за договором) та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що відповідач, яка є матір`ю позивача, зобов`язана надавати дочці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років та може її надавати, оскільки знаходиться у працездатному віці, працевлаштована та отримує заробітну плату.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, задовільний стан здоров`я позивача та відповідача, потреби позивача, матеріальне становище відповідача, яка отримує щомісячно заробітну плату в розмірі 5 000 грн. 00 коп., а також враховує той факт, що з відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/5 частини її заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання та спроможності відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі.

Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання позивача в більшому розмірі остання суду не надала. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 29 жовтня 2020 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 182, 191, 198-201 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2020 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено 12 січня 2020 року.

Суддя О.О. Першко