Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1449/20
Провадження № 2/439/44/21

04 січня 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Петейчук Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, ухвалив таке рішення.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , у якій просить суд стягувати в свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 30% всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Також позивачка просить суд стягувати ОСОБА_2 в свою користь аліменти на утримання дружини в розмірі 20% всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення сином трьох років.

Стислий виклад позиції позивача.
Позивачка зазначає, що 14 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Бродівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №15.

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка звертає увагу суду, що із 17 травня 2020 року вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують будь-яких подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Син ОСОБА_4 проживає разом із позивачкою та повністю перебуває на її утриманні.

Позивачка стверджує, що відповідач абсолютно не бере участі в утриманні сина, мені матеріальної допомоги не надає, інтересами сім`ї не цікавиться.

Позивачка вказує, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, самостійно важко утримувати себе та неповнолітнього сина.Відповідач є працездатною особою молодого віку, працевлаштований у військовій частині в м. Броди (Червоні казарми), інших дітей на утриманні немає, а тому має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Оскільки дійти згоди щодо сплати аліментів у добровільному порядку нам не вдалося, позивачка змушена звернутися з позовом до суду.

Стислий виклад позиції відповідача.
Відповідач повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги, заперечує проти

задоволення цього позову, та вважає, що цей позов не може бути задоволений судом виходячи з наступного:

Відповідач стверджує, що неодноразово переказував кошти для сина та намагався з ним поспілкуватися, проте йому майже завжди відмовляли. Купував речі для побуту дитини. Витратив понад сто тисяч грн. і зробив більшу частину ремонту у будинку де зараз проживає син сторін по АДРЕСА_1 .

Відповідач зазначає, що продовжує допомагати синові і знайшов більшість чеків за останні 3 місяці на суму 8200 грн.

Відповідач вказує, що дружина вимагає аліменти для себе, проте, вона була в декретній відпустці, отримує матеріальну допомогу.

Тому відповідач заперечує проти сплати аліментів на дружину, проте аліменти на сина готовий сплачувати добровільно, бо розумію свою відповідальність.

Відповідач акцентує увагу, що щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів, як його обов`язкові витрати, які він не може не здійснювати. Батька у нього немає, тому він мусить допомагати своїй літній матері, яка зараз не працює і допомоги по безробіттю не отримує.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
05.11.2020 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив у якому проти позовних вимог заперечив, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Позивачка подала відповідь на відзив у якій доводи відповідача заперечила, підтримала своє позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, де повторно заперечив проти задоволення позовних вимог.

Під час судового засідання позивачка повторно підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач, під час судового засідання, позовні вимоги визнав частково, у частині стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу), в іншій частині просить відмовити.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Доказами по справі встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 14 лютого 2020 року зареєстрували шлюб у Бродівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №15. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на Дратвінська, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.02.2020 року (а.с. 5).
За час перебування у шлюбі, у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.09.2020 року (а.с. 7).

ОСОБА_2 за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року отримав дохід на загальну суму 76 397 гривень 64 копійки, що підтверджується довідкою № 248 від 12.12.2020 року (а.с. 23).

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.
Відповідно до ст. 142 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбачених Законом.

Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до норми п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, окрім випадків встановлених Законом.

Відповідач у судовому засідання визнав позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у частині двадцяти п`яти відсотків від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Виходячи з вищенаведеного, врахувавши часткове визнання позову відповідачем у цій частині, недоведеність позивачкою стягнення аліментів саме у розмірі тридцяти відсотків від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд приходить до переконання, що для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дитини доцільним буде стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення нею повноліття, що дасть змогу в достатній мірі забезпечити необхідні потреби дитини для її гармонійного розвитку.

Щодо стягнення аліментів на утримання дружини.
Відповідно до ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Згідно із нормою ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, судом не встановлено жодних обстави, які б створювали перешкоди для утримання своєї дружини відповідачем, беручи до уваги, що позивачкою недоведено стягнення аліментів саме у розмірі двадцяти відсотків від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд приходить до переконання, що позовна вимоги підлягає задоволенню частково та необхідно стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки від усіх доходів ОСОБА_2 , починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 трьох років.

На підставі статей 79, 80, 84, 182, 183, Сімейного Кодексу України керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 жовтня 2020р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки від усіх доходів ОСОБА_2 , починаючи з 21 жовтня 2020р. і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 трьох років.

Звернути до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 04.01.2021.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Б.М. Петейчук