Справа № 461/1994/21
Провадження № 4-с/461/16/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мисько Х.М.

з участю:

секретаря судового засідання Волошин Ю.П.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , з участю заінтересованої особи - старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) Лесько Наталії Миколаївни, на дії старшого державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Лесько Н.М. при винесенні постанови від 08.09.2020 року та зобов`язати відкликати її з батьківської установи для розблокування картки, а також нараховувати суми стягуваних аліментів, згідно ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження».

В обгрунтування поданої скарги покликається на те, що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) знаходиться виконавче провадження №28496295 з примусового виконання виконавчого листа №2/2756/06, виданого 12.09.2006 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 26.06.2006 року. Визначені судом аліменти заявник сплачував вчасно, але останнім часом його стан здоров`я значно погіршився. Згідно висновку медико-соціальної комісії заявнику заборонена важка фізична праця із шкідливими матеріалами і він живе на соціальну допомогу для інвалідів 3-ої групи, з якої ще і сплачує аліменти. Так як в заявника, крім соціальної допомоги інших доходів немає, то і борг, по несплаті аліментів має обраховуватись з цієї суми. Однак, старший державний виконавець вираховує суму стягуваних аліментів із розміру середньої заробітної плати боржника для даної місцевості і в такий спосіб сума недоплати і боргу постійно зростають. Оскільки сума заборгованості по несплаті аліментів станом на 01.11.2019 року складала 101985,50 грн., то постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Лесько Н.М. від 08.03.2020 року ОСОБА_2 оштрафовано на суму 20997,1 грн. Постанова була скерована в банк, де заявник отримував соціальну допомогу та з того часу картка заблокована, у зв`язку із чим, заявник залишився без засобів для існування. Вважає постанову старшого виконавця такою, що грубо порушує вимоги ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено в таких випадках розмір відрахувань не більше 70 %. Зазначає, що з приводу незаконних дій старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Лесько Н.М., ОСОБА_2 звертався зі скаргою до начальника Галицького відділу ДВС з проханням скасувати незаконну постанову, але на протязі 3-х місяців його звернення залишалося без відповіді. Тільки після нагадування в січні 2021 року, ОСОБА_2 отримав звіт про виконану роботу по стягненню з нього аліментів, але постанова залишена без змін. Відтак, просить скаргу задоволити. Крім того, просить суд поновити строк звернення із заявою у зв`язку з розглядом скарги начальником Галицького ВДВС м.Львова та періодом карантинного режиму.

На підставі п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Натомість, за ч.2 ст.449 ЦПК пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи наведені положення закону, посилання ОСОБА_2 та запроваджені на території України заходи по запобіганню поширенню коронавірусної хвороби, суд вважає можливим на підставі ч.2 ст.449 ЦПК України поновити строк для подання скарги на дії виконавця.

У судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у такій.

Старший державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) Лесько Н.М. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату на місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали виконавчого провадження, які надійшли на електронну адресу суду 01.04.2021 року, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Галицькому відділі державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) знаходиться виконавче провадження № 28496295 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2756/06, виданого 12.09.2006 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 26.06.2006 року.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) Лесько Наталією Миколаївною в межах виконавчого провадження № 28496295 вчинено ряд виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа №2/2756/06, виданого 12.09.2006 року Галицьким районним судом м.Львова.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 визначені судом аліменти сплачував вчасно, проте, останнім часом стан здоров`я останнього значно погіршився. Медико-соціальна комісія 29 серпня 2019 року визнала ОСОБА_2 інвалідом 3-ої групи загального захворювання, що підтверджується Довідкою № 318228 від 30.08.2019 року та пенсійним посвідченням. ОСОБА_2 перебуває на обліку в Галицькому відділі соціального захисту і отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1769 грн. Крім того, на його утриманні знаходиться мати - ОСОБА_5 , інвалід 2-ої групи, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 13 вересня 2006 року, та малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 24 червня 2015 року.

Згідно висновку медико-соціальної комісії ОСОБА_2 заборонена важка фізична праця із шкідливими матеріалами та він живе на соціальну допомогу для інвалідів 3-ої групи, з якої сплачує аліменти.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.73 ЗУ «Про виконавче провадження», кошти, на які не може бути звернено стягнення: вихідна допомога, що виплачується в разі звільнення працівника; компенсація працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; матеріальна допомога особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; одноразова допомога у зв`язку з народженням дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям; допомога особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною-інвалідом, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; допомогу на лікування; допомогу на поховання; щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Розділом IX Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зокрема умови, порядок, розмір такого.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положень ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 8 Загальної декларації прав людини встановлено, що "Кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом".

У статті 17 Загальної декларації прав людини зазначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У статті 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого майнового права.

Аналіз наведених нормативно-правових актів та наявних у справі документів дає підстави вважати, що в даному випадку відсутні правові підстави для арешту грошових коштів ОСОБА_2 , оскільки відповідно до вимог законодавства рахунок на який нараховується соціальна допомога, відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання (зарахування соціальної допомоги) і законом заборонено звернення стягнення на кошти, які обліковуються на таких рахунках.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення вимог скаржника ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями ч.ч.2 і 3 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене прав заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи зазначену норму Закону, слід також зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області усунути порушення (поновити порушене право заявника) та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 19, 41, 129-1 Конституції України, ст.ст.447, 449, 451 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 328, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересована особа старший державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) Лесько Наталії Миколаївни на дії старшого державного виконавця, - задоволити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Лесько Наталії Миколаївни при винесенні постанови від 08.09.2020 року.

Зобов`язати старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Лесько Наталію Миколаївну усунути порушення (поновити порушене право заявника) та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Мисько Х.М.