РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Мукачево Справа №308/12003/20

2/303/1111/21

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до відповідача ОСОБА_1

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі Страхова компанія) звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього суми 223917,42 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність права на відшкодування вищевказаної суми коштів за наслідками виплати потерпілій особі суми страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою за участю відповідача, яка мала місце 26.08.2019 на 777 км а/д Київ-Чоп.

Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не висловив.

З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Судом встановлено, що 26.08.2019 року о 20 год. 10 хв. на а/д М06 «Київ-Чоп», 777 км., керуючи т/з «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухаючись з м. Мукачево в напрямку м. Ужгород, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого допустив зіткнення з т/з «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України. В результаті даної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується даними постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 вересня 2019 року, на підставі якої на ОСОБА_1 накладенно адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 64).

Як свідчать матеріали справи, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано матеріальний збиток, що підтверджується даними страхового акту від 25.09.2019 №UA025/L01/01 та розрахунком страхового відшкодування від 25.09.2019 (а.с. 73, 74).

Згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «TOYOTA» модель LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (а.с. 52).

Відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 19.12.2018 серії АМ №136457 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с. 42).

В свою чергу, з даних перевірки чинності страхового полісу вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , на дату ДТП застрахованою не була.

ОСОБА_2 звернувся до Страхової компанії із заявою про настання страхового випадку (а.с. 55).

Згідно з даними страхового акту від 25.09.2019 року № UA025/L01/01 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику марки «TOYOTA» модель LAND CRUISER 200, д.н.з. НОМЕР_2 складає 223917,42 гривень.

На підставі платіжного доручення №35749 від 26 вересня 2019 року Страхова компанія виплатила ТЗОВ «КАРАТ МОТОРС» страхове відшкодування у розмірі 223917,42 грн.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України .

За змістом п. 8 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків.

Статтею 1166 (частина перша) Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В свою чергу, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 Цивільного кодексу України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Аналіз спірних правовідносин свідчить про те, що предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 223917,42 грн.

Так, між позивачем та потерпілою особою ( ОСОБА_2 ) існують договірні зобов`язання за договором добровільного страхування.

В свою чергу, між потерпілою особою ( ОСОБА_2 ) та відповідачем існують деліктні зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У зазначеній справі вимога позивача (страховика потерпілої особи) до заподіювача шкоди не є регресною; воно грунтується на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Таким чином, кредитор в деліктному зобов`язанні (потерпіла особа) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язків заподіювача шкоди (відповідача) з відшкодування шкоди.

Так, згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілої особи переходить право вимоги до заподіювача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, і деліктне зобов`язання після такої виплати не припиняється має місце заміна кредитора (до страховика потерпілої особи переходить право вимоги, яке належало такому потерпілій особі в деліктному зобов`язанні, в межах виплаченого ним страхового відшкодування). Перехід права вимоги в такому випадку, є суброгацією.

Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем в зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, ґрунтуються на суброгації перехід до страхової компанії права вимоги потерпілої особи в деліктному зобов`язанні.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у справі № 6-2587цс15, згідно з яким страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно вибирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів в розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

При цьому, покладання обов`язків з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, дані довідки про дорожньо-транспортну пригоду №831827, а також дані перевірки чинності полісу страхування свідчать про те, що у винуватця ДТП - ОСОБА_1 , на момент наставання страхового випадку, був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи наведені законодавчі норми, а також той факт, що відповідач на момент вчинення ДТП не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Страхова компанія відповідно до положень статті 27 Закону «Про страхування» набула права вимоги до відповідача у межах виплаченої суми страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі у сумі 3358 грн. (судовий збір, а.с. 79) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,

УХВАЛИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму 223917,42 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот сімнадцять гривень 42 копійки) виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації, а також суму 3358,00 (три тисячі триста п`ятдесят вісім) гривень у відшкодування судових витрат по справі.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

5. Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , рахунок НОМЕР_4 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Суддя В.В. Кость