Провадження №2/760/319/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача страхове відшкодування на свою користь в сумі 50000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.04.2018 року по вул. Дудаева, 10, в м. Івано-Франківськ сталася ДТП за участю транспортних засобів «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, в результаті чого позивачу було завдано матеріальних збитків.

Невідкладно після настання вказаної ДТП, безпосередньо на місці ДТП водії транспортних засобів «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , на підставі п.33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 28.04.2018 року о 15:45 за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Дудаева, 10, де водій автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 повністю визнав свою вину.

Цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди, на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № АК/6768586.

Листом від 22.05.2018 року позивач отримав відмову у виплаті страхового відшкодування. У листі зазначається, що на думку відповідача, винним у вчиненні ДТП є саме позивач, а не інший учасник ДТП.

23.04.2019 року, не погоджуючись з відмовою, позивачем була направлена претензія про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування та вимогою негайно здійснити виплату страхового відшкодування позивачу.

Листом від 10.05.2019 року відповідач зазначив, що за результатами розгляду претензії була створена Тимчасова комісія для проведення додатково розслідування з метою повторного розгляду документів за заявленою подією. В результаті роботи цієї комісії вона не знайшла підстав для скасування прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу.

Така відмова, на думку позивача, є протиправною, оскільки висновок страхової компанії про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України не має належного правового обґрунтування та суперечить обставинам ДТП, а рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є незаконним.

На думку позивача, страховик у своїй відмові посилається на інструкцію, яка міститься в буклеті «Інформаційно-роз`яснювальні матеріали щодо повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду». Ця інструкція не є нормативно-правовим документом, обов`язковим для виконання, а здійснює, як видно із назви буклету, лише інформаційно-роз`яснювальну функцію, тобто вказує на те, як суб`єкти можуть діяти, але не встановлює обов`язкового порядку дій.

Крім того, однією з умов можливості водіїв-учасників ДТП скласти спільне повідомлення про ДТП є їх згода щодо обставин скоєння ДТП, тобто щодо того, хто із водіїв винний у настанні ДТП. За відсутності згоди водіїв-учасників ДТП щодо винної в ДТП особи спільне повідомлення про ДТП не складається, а оформлення ДТП здійснюють співробітники патрульної поліції. У складеному спільному повідомленні про ДТП наявні пояснення водія «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 в яких він вину свою визнав.

Максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України складає 50000,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачене страхове відшкодування у розмірі 50000,00 грн.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

02.01.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що страховик при прийнятті рішення керувався Інструкцією, яка носить офіційний характер та є обов`язковою для виконання страховиком як членом МТСБУ.

Крім того, наявність згоди учасників ДТП щодо обставин, що є обов`язковою умовою складення Європротоколу, не свідчить про те, що учасники можуть самостійно правомірно розподілити відповідальність між собою за завдані збитки. Саме на Страховика покладено обов`язок визначення (розподілу) цивільно-правової відповідальності учасників ДТП.

За результатами аналізу всіх наявних документів в сукупності Страховик встановив, що обставини заявленої ДТП відповідають схемі №1.1 Типових схем ДТП, викладених в Інструкції, відповідно до якої, при перестроюванні або об`їзді перешкоди саме водій транспортного засобу «Renault Megane», р.н. НОМЕР_1 , не надав дорогу транспортному засобу «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_2 , що рухався прямо і попутно праворуч або ліворуч від нього.

Отже, саме позивач, не переконавшись у безпечності маневру, здійснюючи поворот наліво порушив правила маневрування (розділ 10 ПДР) та саме він є відповідальною особою за настання ДТП.

В свою чергу, відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz», р. н. НОМЕР_2 - не настала, що є, в порядку п. 32.1 ст. 32 Закону, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позову.

15.01.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що саме водій автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 є винним у скоєнні ДТП, про що сам і зазначив у повідомленні про ДТП, а доводи представника відповідача є недоведеними.

Також від представника позивача надійшли клопотання про витребування доказів та про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2020 року у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу.

27.04.2020 року справу повернуто до суду з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи у зв`язку з ненаданням об`єкта дослідження на експертизу та несплатою попередньої оплати за проведення експертизи.

03.03.2020 року від представника відповідача на виконання вимог ухвали суду надані завірені належним чином документи: акт огляду і кольорові фотознімки, зроблені за результатом транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 від 02.05.2018 року та матеріали, пов`язані з страховим випадком, що стався 28.04.2018 року з транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 за полісом страхування №АК/6768586.

30.06.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про повторне призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року клопотання представника позивача про повторне призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено.

25.01.2021 року справу повернуто до суду з повідомленням про неможливість проведення експертизи у зв`язку з тим, що об`єкт дослідження на експертизу наданий не був.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифікату).

Встановлено, що 28.04.2018 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з.. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , забезпеченого укладеним Страховиком договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6768586 та транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Учасники даної ДТП надали Страховику спільно складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та інші документи.

Страховиком, за результатами аналізу наданих документів, зокрема, Європротоколу, письмових пояснень, керуючись ст. 34, 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 25 Закону України «Про страхування», «Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» № 274/2011, прийнято рішення про розподіл цивільно-правової відповідальності учасників ДТП та встановлено, що позивач порушив правила маневрування (розділ 10 ПДР) та саме позивач є відповідальною особою за настання ДТП.

В свою чергу, відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з.. НОМЕР_2 - відсутня.

Керуючись нормами п. 32.1 ст. 32 Закону спеціального Закону, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія «Mercedes-Benz», р. н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не настала, Страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Така відмова, на думку позивача, є протиправною, оскільки висновок страхової компанії про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України не має належного правового обґрунтування та суперечить обставинам ДТП, а рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є незаконним.

На думку позивача, страховик у своїй відмові посилається на інструкцію, яка міститься в буклеті «Інформаційно-роз`яснювальні матеріали щодо повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» та не є нормативно-правовим документом, обов`язковим для виконання, а здійснює, лише інформаційно-роз`яснювальну функцію, тобто вказує на те, як суб`єкти можуть діяти, але не встановлює обов`язкового порядку дій.

Крім того, однією з умов можливості водіїв-учасників ДТП скласти спільне повідомлення про ДТП є їх згода щодо обставин скоєння ДТП, тобто щодо того, хто із водіїв винний у настанні ДТП. За відсутності згоди водіїв-учасників ДТП щодо винної в ДТП особи спільне повідомлення про ДТП не складається, а оформлення ДТП здійснюють співробітники патрульної поліції. У складеному спільному повідомленні про ДТП наявні пояснення водія «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 в яких він вину свою визнав.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають під час дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7376292 регулюються спеціальним Законом.

Даний закон є спеціальним, зокрема п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 6 Закону визначено, що Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно п. 33.2 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону, Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п 34.2. ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Зокрема, згідно п. 32.1 ст. 32 Закону, страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, страховик зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно ст. 39.1 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» при прийнятті рішення про відмову у виплаті страхового відшкодуванні керувався Інструкцією щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка погоджена Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31.08.2011 р. та відповідним Протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 р. №274/2011 та «Типові схеми дорожньо-транспортних пригод», які є невід`ємною частиною Інструкції.

У своїй заяві позивач зазначає, що Інструкція не є документом, обов`язковим для виконання, а здійснює лише інформаційно-роз`яснювальну функцію, оскільки розміщена в буклеті «Інформаційно-роз`яснювальні матеріали щодо Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду».

Однак, дані твердження позивача є необґрунтованими з наступних підстав.

Страховик, при прийнятті рішення щодо здійснення або відмови у здійсненні страхового відшкодування, за умови наявності спільно складеного учасниками ДТП Європротоколу, керується Інструкцією, яка погоджена з Начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України та затверджена у відповідному порядку президією МТСБУ, тобто є офіційним документом.

Типові схеми є невід`ємною частиною Інструкції, а тому є також обов`язковими до застосування Страховиком, як членом МТСБУ, в силу положень, п, 39.1. ст. 39 Закону, та п. 1.19. Статуту МТСБУ.

Виключно для зручності учасників дорожнього руху та швидкого доступу при виникненні потреби, вказана Інструкція розміщена у відкритому доступі на сайті МТСБУ http://www.mtsbu.ua/ua/for_consumers/europrotocol/96561/ та у буклеті «Інформаційно-роз`яснювальні матеріали щодо Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду». При цьому оприлюднення її таким способом не надає їй неофіційного або лише інформаційно-роз`яснювального характеру.

Отже, страховик при прийнятті рішення керувався Інструкцією, яка носить офіційний характер та є обов`язковою для виконання Страховиком як членом МТСБУ.

З приводу доводів позивача, що Страховик не має права встановлювати обставини ДТП та здійснювати розподіл відповідальності учасників, слід зазначити наступне.

У позовній заяві позивач зазначає, що, дії страховика щодо встановлення обставин ДТП є незаконними, оскільки водії транспортних засобів досягли згоди щодо обставин скоєння ДТП, а водій «Mercedes-Benz», д.н.з.. НОМЕР_2 ОСОБА_2 зазначив у п. 14 Європротоколу, що він визнає свою вину.

При цьому повноваження Страховика, передбачені Інструкцією та Типовими схемами.

Крім того, відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає лише «право» учасників пригоди скласти Європротокол. Вказана стаття Закону жодним чином не регулює «Права» та «Обов`язки» Страховика по подальшому врегулюванню збитку на підставі отриманого Європротоколу.

Наявність згоди учасників ДТП щодо обставин, що є обов`язковою умовою складення Європротоколу, не свідчить про те, що учасники можуть самостійно правомірно розподілити відповідальність між собою за завдані збитки. Саме на Страховика покладено обов`язок визначення (розподілу) цивільно-правової відповідальності учасників ДТП.

Слід звернути увагу на те, що бланк Європротоколу, встановленого МТСБУ зразка, не містить пункту, щодо визнання вини того чи іншого учасника пригоди, в п. 14 Європротоколу надається лише додаткова інформація, яка не міститься у Повідомлені та яку водій транспортного засобу вважає за необхідне викласти.

Зазначення у п. 14 Європротоколу, що ОСОБА_3 визнав свою вину, жодним чином не впливає на розподіл Страховиком відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду під час розгляду документів про дорожньо-транспортні пригоди.

Відповідно до п. 1 Типових схем, на підставі аналізу інформації, яка знаходиться у Повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду, пунктів 12 «Обставини», 13 (Схема пригоди) лицьової сторони одного чи обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, страхова організація (Страховик) приймає рішення про те, до якого виду відноситься дана ДТП

Тобто, саме Страховик, на підставі інформації, що наявна в пунктах 12 «Обставини», 13 (Схема пригоди) Європротоколу повинен прийняти рішення про те, до якого виду відноситься дана ДТП.

При цьому, п. 12 Європротоколу (Обставини) особою, що керувала транспортним засобом «Б» («Mercedes-Benz», р. н. НОМЕР_2 ) взагалі не заповнено.

Також, відповідно до інформації, що наявна у наданому Європротоколі, вбачаються суперечності в обставинах зазначених у пункті 12 та 13 Європротоколу, при цьому на рішення Страховика щодо визначення виду ДТП не впливає інформація, зазначена у п. 14 Європротоколу

Згідно п. 2 Типових схем, у випадку виявлення суперечностей в обставинах, зазначених у пункті 12 Повідомлення і в схемі ДТП, наведеної у пункті 13 Повідомлення, рішення приймається Страховиком чи МТСБУ в сукупності інформації, зазначеної у пунктах 12, 13 Повідомлення.

Пунктом 6 Типових схем встановлено, що визначення (розподіл) цивільно-правової відповідальності учасників ДТП здійснюється на підставі комплексного аналізу всіх обставин конкретного ДТП, наявних у матеріалах справи по даному випадку.

Відповідно до п. 5 Типових схем, після з`ясування всіх обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 4 цих Правил, Страховик має вибрати конкретну Типову схему ДТП із відповідного розділу. У випадку, якщо у вибраному розділі приведена ситуація в цілому відповідає обставинам ДТП, що розглядається, і схема, наведена у Повідомленні, в цілому співпадає з Типовою схемою ДТП, Страховик приймає рішення про розподіл відповідальності у відповідності до вказаної в схемі інформації.

Отже, відповідно до п. п. 2, 5, 6 Типових схем, саме на Страховика покладено обов`язок визначення (розподіл) цивільно-правової відповідальності учасників ДТП.

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №004-01(Е)/20 від 24.02.2020 року, складеного на замовлення ПрАТ «СК Арсенал Страхування» в обставинах досліджуваної пригоди автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 з метою забезпечення безпеки руху перед початком маневру лівого повороту повинен був діяти у відповідності до вимог п. 9.2 б), п. 9.4, п. 10.1 ПДР України. Виходячи з пояснень ОСОБА_1 та обстановки, зафіксованої на місці пригоди, в його діях, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п. 9.4, п. 10.1 ПДР України.

Водій автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з.. НОМЕР_2 в обставинах досліджуваної пригоди з метою уникнення зіткнення повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України. Виходячи з пояснень ОСОБА_1 та обстановки, зафіксованої на місці пригоди, в діях водія ОСОБА_2 не вбачається підстав технічного характеру, щодо невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України.

В обставинах досліджуваної пригоди водій автомобіля «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав технічну можливість своїми одноособіними діями уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України для чого у нього не було перешкод технічного характеру, виходячи з наданих на дослідження матеріалів страхової та цивільної справ.

Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності дослідження, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, поясненням сторін і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення.

Позивачем та його представником клопотання при призначення автотехнічної судової експертизи не подавалось.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за результатами аналізу всіх наявних документів в сукупності, Страховик вірно встановив, що обставини ДТП відповідають схемі №1.1 Типових схем ДТП, викладених в Інструкції, відповідно до якої, при перестроюванні або об`їзді перешкоди саме водій транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , не надав дорогу транспортному засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався прямо і попутно праворуч або ліворуч від нього.

Отже, саме позивач, не переконавшись у безпечності маневру, здійснюючи поворот наліво порушив правила маневрування (розділ 10 ПДР) та саме він є відповідальною особою за настання ДТП.

В свою чергу, відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н. НОМЕР_2 - не настала, що є, в порядку п. 32.1 ст. 32 Закону, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Підсумовуючи вищевказане, як вбачається з обставин справи, водії транспортних засобів-учасників дорожньо-транспортної пригоди скористались своїм правом оформити Європротокол, однак наявність Європротоколу свідчить лише про те, що водії скористались правом його скласти та не свідчить про автоматичне настання обов`язку Страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

З огляду на те, що саме Страховик приймає рішення щодо встановлення обставин ДТП та розподілу відповідальності учасників дорожньо-транспортної пригоди за заподіяну ними шкоду, відмова у виплаті страхового відшкодування є правомірною та такою, що відповідає вимогам Закону, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Стосовно тверджень позивача щодо бездіяльності відповідача з приводу ненадання документів на підставі яких було проведено перевірку обставин ДТП, то слід зазначити наступне.

Обов`язок позивача доводити факт заподіяння шкоди та її розмір підтверджується, зокрема, Постановою Верховного суду України від 03.12.2014, справа №6-183цс14; Постановою Верховного Суду від 12.06.2019, справа №640/1853/14; Постановою Верховного Суду від 17.07.2019, справа №161/3773/17.

При цьому, Верховний Суд в Постанові від 17.04.2018, справа № 910/5519/17 зазначив наступне: «на позивача покладено обов`язок доказати шкоду (її розмір), протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок».

Позивач зазначає, що відповідач незаконно відмовив йому у наданні матеріалів, що спричинило неможливість встановлення позивачем розміру завданої йому шкоди.

Однак, такі твердження не відповідають дійсності.

Дійсно, на адресу Страховика представником Позивача адвокатом Конюшко Д. Б. було направлено адвокатський запит щодо надання копій документів. Проте, як вбачається з відповіді на адвокатський запит, Страховик не відмовляв у наданні документів, а запропонував адвокату здійснити оплату за їх копіювання та друк в порядку ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Отже, у даному випадку, позивачем не доведено бездіяльності ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Також, за клопотаннями представника позивача судом двічі призначалась судова автотоварознавча експертиза, яка не була проведена у зв`язку з ненаданням об`єкту дослідження на експертизу.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому у позові слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 979, 988, 990 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя