Справа № 236/878/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді - Сердюк Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Безорчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лиман за відсутності сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна, обгрунтоване наступним.

Позивачці на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . В грудні 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на належний їй будинок накладено арешт, що позбавляє її права вільно розпоряджатися своєю власністю. При зверненні до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби із заявою про знаяття арешту, відповідач повідомив, що арешт накладений згідно ухвали суду. Враховуючи виклдаене просить суд скасувати арешт з будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований в єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна за № 2320943, виключивши запис підстави для обтяження, зробленого Державною виконавчою службою та стягнути з відповідача сплачений при поданні позову судовий збір.

Ухвалою судді від 18 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 01 квітня 2021 року.

Під час судового розгляду позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги. Представник відповідача ОСОБА_2 , яка частково визнала позовні вимоги, заявила клопотання про витребування судом в Лиманської державної нотаріальної контори додаткових доказів, а саме - архівних документів від 23 жовтня 2020 року за № реєстру №, внутр. № 3801Е0382BF35B2А4434, оскільки саме з вказаних документів з`ясуються підстави для накладення арешту. У 2000 - 2002 роках накладення арешту здійснювалось шляхом заповнення власноруч державним виконавцем відповідного бланку та передавалось до Лиманської державної нотаріальної контори. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на кладено арешт (архівний запис) з реєстраційним номером обтяження 2320943, який зареєстровано реєстратором Лиманської державної нотаріальної контори на підставі ухвали без номеру від 09 грудня 2000 року.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 квітня 2021 року зобов`язано Лиманську державну нотаріальну контору надати документи з архівним номером 4398409DONETSK2701, архівна дата - 23.10.2002, № реєстра , внутр. №3801E038BF35В2А4434 щодо накладення заборони відчуження (обтяження № 2320943) будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на який накладено арешт ухвалою суду від 09 грудня 2000 року (власником помилково зазначена ОСОБА_1 ).

Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнала частково, заперечила проти стягнення судового збору.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Звертаючись у суд з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає, що арешт накладено безпідставно, чим порушено її права щодо розпорядження власністю.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11 березня 2020 року власником домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.3). На вкзаний будинок накладено обтяження (арешт) згідно ухвали від 09 грудня 2000 року. Як вбачається з архівного запису відділом держвної виконавчої служби проведено опис малого підприємства "Астро-Люкс", юридичною адресою якого зазаначено будинок АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_1 . В той же час боржником у виконавчому провадженні про стягнення аліментів зазначений - ОСОБА_3 (а.с.43). Отже, позивач - ОСОБА_1 немає жодного відношення до виконавчого провадження, в межах якого накладений арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним.

Відповідач своїм листом від 03.12.2020 року у відповідь на запит ОСОБА_1 вказав про те, що до 2005 року виконавчі провадження, які надходили для примісового виконання - знищені, відтак арешт з майна може бути знятий тільки за ухвалою суду.

На сьогодні позивач позбавлена можливості реалізувати право власності в частині продажу останнього через наявність арешту. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду, необхідно стягнути з відповідача.

На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , належного на праві власності ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , накладений згідно ухвали суду від 09 грудня 2000 року, зареєстрований в єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна за № 2320943.

Стягнути з Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 19 травня 2021 року.

Головуюча суддя -