Справа № 349/1518/20
Провадження № 2/349/44/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 січня 2021 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/1518/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на повнолітнього сина у зв`язку з продовженням навчання, -

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання до 3000 гривень щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

В обгрунтування позову зазначено, що 12 серпня 2005 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано. Від спільного проживання в шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час досяг повноліття, продовжує навчання в інституті природничих наук і туризму. Відповідно до рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2020 року, відповідач сплачує на користь сина ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно. На день звернення до суду з даним позовом змінився розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно не забезпечує потреб сина. Просила позов задовольнити. Визначити розмір аліментів у сумі по 3000 грн. щомісячно.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які наведені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила, що працює на посаді продавця в ФОП ОСОБА_5 , отримує мінімальну заробітну плату. Син навчається на денній формі навчання, а тому позбавлений можливості працювати. Просила збільшити розмір аліментів, визначених судом.

Відповідач у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини неявки. Направив на адресу суду відзив на позов у якому позову не визнав зовсім. Зазначив, що на даний час він не працює, немає стабільного доходу. Крім того, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Також він здійснює догляд за батьком, який досяг пенсійного віку. Зазначив, що зміна прожиткового мінімуму для працездатних осіб не є підставою для зміни розміру аліментів, які визначені, визначені ст.192 СК України. Просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивачки по справі, дослідивши та перевіривши всі надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 12 лютого 2002 року Козарівською сільською радою Рогатинського районну Івано-Франківської області.

ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу інституту природничих наук і туризму Івано-Франківського національно-технічного університету нафти і газу, навчається на денній формі навчання, на місці державного замовлення, що підтверджується довідкою № 54 від 09 жовтня 2020 року Івано-Франківського національно-технічного університету нафти і газу.

Згідно рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2020 року , яке набуло законної сили 21 квітня 2020 року з ОСОБА_2 стягуються адліменти на користь ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно з 21 лютого 2020 року до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

ОСОБА_2 є батьком двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 , виданими відповідно13 квітня 2010 року і 05 вересня 2019 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції і Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно вимог ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. У разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивачка послалася на те, що змінився розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 провадження № 14-580цс19 прийшла до висновку, що аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не доведено підстави позову про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Рогатинського районного суду від 20 березня 2020 року, згідно вимог ст.192 СК України, а тому у позові слід відмовити.

Керуючись 12,13,81, 264 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: с.Букачівська Слобода Рогатинський район, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя: О.О.Лошак

Повне судове рішення складено 12 січня 2021 року.