Справа № 341/551/21
Провадження № 22-ц/4808/1484/21
Головуючий у 1 інстанції Мергель М. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, на утримання дружини та стягнення додаткових витрат за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Галицького районного суду від 08 липня 2021 року під головуванням судді Мергеля М.Р. у м. Галич,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, на утримання дружини та стягнення додаткових витрат.

Позовні вимоги мотивувала тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей, які проживають з нею. Шлюб існує формально, вони з відповідачем разом не проживають. Відповідач не утримує дітей, не допомагає матеріально. Вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, не працює, оскільки доглядає за сином ОСОБА_3 2019 року народження, який хворіє.

Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі по 2 000 грн щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття; стягувати з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 2 000 грн щомісяця до досягнення молодшою дитиною трирічного віку; стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 в розмірі 6 015,77 грн.

Заочним рішенням Галицького районного суду від 08 липня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Стягунуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з 02 квітня 2021 року і здійснено до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Визначений розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину, що викликані хворобою в розмірі 6 015,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 грн судових витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908,00 грн судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції і вважає, що рішення є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом не надано належної оцінки доказам по даній справі. При ухваленні судом даного рішення не було взято до уваги ряд обставин, які мають істотне значення для справи, а саме: судом не взято до уваги того, що він ніде не працює, має тимчасові заробітки, окрім того у нього на утриманні є діти від першого шлюбу. Його місячний дохід становить близько 8 000 грн, з яких частину він старається виділити усім своїм дітям на їхнє утримання, а решту коштів, які є мізерними, він залишає для свого проживання. Окрім того, судом не досліджено того, яку саме суму витрачає позивач у місяць на неповнолітніх дітей, які дійсні витрати. Щодо додаткових витрат то апелянт вважає, що їх повинен нести не тільки він, а й позивач, яка отримує допомогу на дітей і також підзаробляє.

Що стосується суми аліментів, які він повинен сплачувати на утримання позивача то вказує на те, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 2 000 грн щомісячно на утримання дружини, оскільки вказана сума є надто великою. Судом не було надано належної оцінки його доводам, стосовно тверджень позивачки про те, що у неї вкрай тяжке матеріальне становище у зв`язку із тим, що нею витрачається чимало коштів на придбання продуктів харчування, одягу, які необхідні дітям. Вважає, що дані твердження не заслуговують на увагу, так як позивачка не надала жодного доказу про те, що у неї погіршилося матеріальне становище. Враховуючи те, що у нього не має постійного заробітку, так як він ніде не працює, тому присуджений йому розмір аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей є вкрай великим, що тягне за собою неспроможність ним утримувати своїх дітей від першого шлюбу, а також себе. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції не було враховано: його стан здоров`я та його матеріальне становище, як платника аліментів, наявність у нього, як платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини, що має істотне значення у справі.

Апелянт зазначає, що твердження позивача, у її позовній заяві, є необґрунтованими та не доведені належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про не виконання ним обов`язків з утримання неповнолітніх дітей та не надання їм матеріальної допомоги. Вважає, що позивач намагалася обґрунтувати свої вимоги тими обставинами, які не відповідають дійсності, є неправдивими.

Апелянт вражає, що справу розглянуто односторонньо, врахувавши всі аргументи викладені позивачкою, суд залишив поза увагою його доводи та надані ним докази.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити йому аліменти у твердій грошовій сумі у меншому розмірі, а саме:

стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі по 1 200 грн на кожну дитину щомісячно до виповнення старшою дитиною повноліття;

стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000 грн щомісячно до досягнення малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку;

стягнути з нього на користь ОСОБА_1 3 000 грн додаткових витрат на дитину.

ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно частин другої та четвертої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено, що відповідно до змісту наявних у матеріалах справи копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , їхнім батьком є ОСОБА_2 , відповідач у справі (а. с. 7-9).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 липня 2009 року підтверджується те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 6).

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 CК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 6 ст. 84 CК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Тобто, утримання відповідачем своєї дружини до досягнення їхньою дитиною трирічного віку є не його правом, а його обов`язком, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Суд першої інстанції також вказував, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки доглядає за сином ОСОБА_3 , який народився передчасно та часто хворіє, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Встановлено, що син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився передчасно та перебував у тяжкому стані. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного № 8245/19 від 09 жовтня 2019 року, діагноз дитини: вроджений гнійний менінгіт. 18 вересня 2019 року здійснювалось оперативне втручання вентрикулоперитонеостомія (а. с. 11). Позивачка витратила на лікування дитини 12031,54 грн, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи (а. с. 15 - 28).

Позивачка надала докази понесених витрат на лікування дитини, які суд відніс до додаткових витрат відповідно до вимог ст. 185 СК України на загальну суму 12 031,54 грн.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Суд першої інстанції, враховуючи те, що відповідно до вимог чинного законодавства батьки несуть обов`язки в рівних частках, тому дійшов висновку про можливе стягнення з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на лікування дитини у розмірі половини витрачених коштів, а саме у розмірі 6 015,77 грн. При цьому доводи апелянта про визнання ним таких витрат лише у розмірі 3 000 грн, не заслуговують на увагу, оскільки доведені позивачем у суді та понесені нею саме у зазначеному розмірі.

Позивач також заявила вимоги про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, договором про надання правової допомоги між позивачкою та адвокатом Свиридою Г. С., квитанцією до прибуткового касового ордера № 581148 від 25 березня 2021 року про оплату 1000 грн за надання професійної правничої допомоги та складання позовної заяви та попереднім (орінтовним) розрахунком судових витрат (а. с. 29-31).

Обґрунтованого висновку суд дійшов щодо підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивачки не достатньо коштів для належного забезпечення дітей, які проживають разом з нею, а син ОСОБА_3 хворів та переніс складну операцію, при цьому обов`язок щодо утримання та виховання дітей переважно покладений на позивачку і доказів протилежного відповідач не надав. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та необхідність стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_2 є працездатним, заробляє кошти, працюючи за кордоном, і має та повинен отримувати дохід, необхідний для сплати аліментів. Останній не спростував позовні вимоги.

Доводи апелянта, про те, що присуджений розмір аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей є вкрай великим, оскільки у нього не має постійного заробітку, так як він ніде не працює, має на утриманні інших дітей від першого шлюбу, не може бути підставою для зменшення їх розміру, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів, які підтверджують його незадовільний майновий чи матеріальний стан. Також апелянт чи його представник не надав доказів про утримання ним дітей від іншого шлюбу, не зазначив своїх доходів від будь-яких видів заробітків та не навів даних про наявність чи відсутність у нього майна.

З урахуванням того, що утримувати дітей у однаковій мірі є обов`язком як матері так і батька, особи відповідача, який є працездатним, зобов`язаний утримувати своїх дітей і забезпечувати їх гармонійний фізичний та духовний розвиток, з урахуванням величини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у цій частині. З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Однак при вирішенні спору про стягнення коштів на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 грн щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку, суд першої інстанції задовольнив таку вимогу, не врахувавши матеріального становища відповідача. Суд дійшов висновку про те, що відповідач має дохід і здатний надавати кошти на утримання дружини, однак такі висновки не підтвердженні будь-якими доказами та не доведені позивачем, яка не вказала про наявність у відповідача майна та інших доходів. Така обставина призводить до можливості апеляційному суду зробити висновок про зменшення такого утримання на користь позивача до 1000 грн і про можливість надання такого утримання не заперечив у апеляційній скарзі відповідач.

Тому апеляційний суд вважає, що рішення суду в цій частині слід змінити, зменшивши розмір утримання на користь дружини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання. В решті рішення залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Галицького районного суду від 08 липня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку змінити, зменшивши розмір такого утримання до 1000 (одна тисяча) грн щомісячно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк