Провадження № 2/591/1160/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми у складі судді Северинової А.С., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Домком Суми» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Домком Суми» звернулось до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2015 року по 31 жовтня 2020 року в розмірі 10653 грн 55 коп. та судові витрати.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 грудня 2020 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домком Суми» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги передано за підсудністю на розгляд до Зарічного районного суду м. Суми.

29 грудня 2020 року дана справа надійшла до Зарічного районного суду м. Суми.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2020 року справу передано на розгляд судді Севериновій А.С.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, наступне.

Відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Разом з тим, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Параграф третій другої глави ЦПК України регулює інститут територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 42 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року за № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Аналогічних висновків щодо застосування відповідних норм права дійшов також Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , за якою виникла заборгованість по оплаті за вказані послуги, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, яке є підставою для скасування судового рішення з направленням справи для розгляду до належного суду за встановленою підсудністю (частина 1 статті 378 ЦПК України).

Згідно з частиною 3 статті 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі вищезазначеного, з метою дотримання правил виключної підсудності, матеріали даної справи необхідно направити за підсудністю за місцезнаходженням нерухомого майна, а саме: до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Домком Суми» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги передати на розгляд за підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 04 січня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова