Провадження № 2/369/2182/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12.01.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря - Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у його власності перебуває земельна ділянка площею 0,1166га, розташована по АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на земельну ділянку.

Власником суміжних земельних ділянок, розташованих по периметру належної позивачу земельної ділянки є відповідач у справі ОСОБА_2 .

На вищезазначених земельних ділянках, що належать відповідачу ведеться будівництво багатоквартирних житлових будинків. Відповідач без згоди позивача здійснює проїзд важкої будівельної техніки через належну позивачу земельну ділянку. Крім того, відповідач на земельній ділянці позивача викопав котлован, знявши родючий шар ґрунту. Потім він відкачав воду з котловану частково на ділянку позивача і засипав котлован піском та глиною. Також ОСОБА_2 на належній позивачу вищезазначеній ділянці самовільно встановив паркан, який демонтував тільки після звернення до поліції.

В результаті вищезазначених незаконних дій відповідача на земельній ділянці був знищений та частково пошкоджений верхній родючий шар грунту, земельна ділянка стала заболоченою.

Таким чином, результаті зазначених дій відповідача належна позивача земельна ділянка значно втратила свою цінність.

З приводу зазначених неправомірних дій відповідача позивач звертався до Києво-Святошинського районного відділу поліції, однак там порекомендували звернутись до суду.

Незаконними діями відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яку він оцінює у 100000 грн.

Зазначені факти підтверджуються актом обстеження земельної ділянки комісією Ходосівської сільради, листами та висновком Києво- Святошинського відділу поліції, показами свідків.

Крім того в результаті неправомірних дій відповідача позивачу заподіяно моральної шкоди, яка полягає в тому, що він пережив сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям страху, тривоги за своє втрачене та пошкоджене майно. У мене з`явилися розлади у вигляді порушень сну, апетиту, головного болю, підвищення тиску, напруги, виснаженості. Неправомірні дії відповідача потягнули за собою нераціональне витрачання активного життєвого часу (оскарження дій відповідача до різних правоохоронних органів та органів влади, відновлення меж і т.п.), обумовили залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Тому позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь позивача як відшкодування матеріальної шкоди 100000( сто тисяч) гривень та 100000 ( сто тисяч) гривень як відшкодування моральної шкоди. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника, податків НОМЕР_1 на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2000грн та вартість земельно-технічної експертизи у розмірі 6000 грн. Для визначення розміру заподіяної мені шкоди просив призначити у справі земельно-технічну експертизу.

Ухвалою судді від 26.12.2018 було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 21.08.2019 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні 03.06.2020 позивач підтримав вимоги позову та просив його задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. В подальшому в судове засідання 26.08.2020 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання 26.08.2020 відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. Відповідач направив до суду письмовий відзив згідно якого просив відмовити у вимогах позову.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1166га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:008:5003, шо підтверджується свідоцтвом про право власності.

Власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:5180, загальною площею 0,8009, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 . Правокористувачем даної земельної ділянки є ТОВ «Житловий комплекс «Власна» на підставі договору суперфіцію від 08.08.2018.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом; аналогічні приписи закріплені у частинах першій і другій статті 4 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року).

Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

Згідно з частиною першою статі 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, що власне є підставою цивільно-правової відповідальності.

Частина друга статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна ману юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої у наслідок порушення її прав.

Згідно із п. 2, 4 ч. 2ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні ділової репутації фізичної особи.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що саме відповідач ОСОБА_2 є завдавачем шкоди його майну. В акті обстеження земельної ділянки Ходосівської сільської ради та в листах Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, не зафіксовано факту що саме у зв`язку з діями ОСОБА_2 земельній ділянці позивача було заподіяно шкоду.

Крім того, позивачем жодним чином не було обґрунтовано розмір майнової шкоди. Від заявленого клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи позивач в судовому засіданні відмовився.

Таким чином, судом не було встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди не має.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 1166 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.