справа № 208/3171/21
№ провадження 2/208/1361/21
УХВАЛА
про повернення позовної заяви
30 квітня 2021 року м. Кам`янське
Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСД ФІНАНС» «про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу»,
27 квітня 2021 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернувся адвокат Лаврентьєв Євген Олександрович в інтересах: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСД ФІНАНС» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій просить:
1. Поновити на роботі з 26 березня 2021 року на посаді касира
ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_8 РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_9 РНОКПП НОМЕР_7 , ОСОБА_7 РНОКПП НОМЕР_8 , та ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_9 поновити на роботі на посаді старшого касира.
Ознайомившись з позовною заявою, вважаю, що вона підлягає поверненню позивачам, виходячи з такого.
За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Слід зазначити, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.
Критеріями такого розмежування є: суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер матеріально-правових відносин між їх учасниками. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Згідно зі ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:
1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;
2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;
3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Підставою виникнення позовних вимог у даній справі є порушення права кожного з позивачів на працю та її оплату.
Трудові спори за заявою працівників про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу тощо відносяться до індивідуальних трудових спорів, оскільки порядок їх розгляду регламентовано главою XV Кодексу законів про працю України (далі за текстом КЗпП України), яка має назву «Індивідуальні трудові спори».
Згідно з ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» встановлено, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).
В даному випадку в одному позові об`єднано позовні вимоги дев`яти фізичних осіб, підставами виникнення яких є дев`ять різних наказів про припинення трудового договору, докази обґрунтованості позовних вимог для кожної особи є також індивідуальними. Фактично, позовні вимоги поєднані лише ідентичним способом захисту своїх прав і особою відповідача, водночас предмети позовів не є спільними, а вимоги позивачів не взаємопов`язані, - від вирішення спору в частині однієї з вимог не залежить вирішення спору щодо інших вимог. Отже, не існує і інших міркувань щодо розумності і доцільності спільного розгляду позовних вимог позивачів.
З огляду на наведене, кожен з позивачів повинен подати окремий позов з вказаними вимогами, оскільки заявлені ними вимоги стосуються індивідуально кожного з позивачів, як і обставини, якими вони обґрунтовують позовні вимоги, та докази, які підтверджують ці обставини, що вказує на те, що позовні вимоги непов`язані між собою підставою виникнення (кожен з працівників звільнений за індивідуальним наказом) або поданими доказами, на відсутність спільності предмету позову та неможливість об`єднання заявлених позовних вимог в одній позовній заяві.
Також враховуючи характер і особливості спірних правовідносин, правову природу трудового спору відповідно до закону, звертається увага на те, що трудовий спір має індивідуальний характер і підлягає вирішенню як окремий, самостійний спір із дотриманням положень, зокрема, Глави XV КЗпП України.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, 9 позивачів з урахуванням однакової для них підстави звільнення пред`явили один спільний позов в рамках однієї справи. Пред`явлення позову в такий процесуальний спосіб не відповідає процесуальним вимогам Глави XV КЗпП України та вимогам ЦПК України, зокрема, ст. 50, оскільки про спільні та/або однорідні права і обов`язки позивачів не йдеться.
За пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Розгляд трудових спорів 9-ти позивачів в рамках однієї справи поза тим, що не відповідає процесуальному порядку, істотно ускладнить вирішення спору (спорів) у процесуальному розумінні, збільшить тривалість судового процесу, яка у трудових спорах не повинна перевищувати розумну, ускладнить з`ясування, перевірку та врахування обставин трудової діяльності, в тому числі, звільнення позивачів, можливості їх працевлаштування, які є індивідуальними, узалежнить вирішення індивідуального трудового спору кожного з працівників від обставин руху справи щодо інших позивачів тощо. Це може негативно позначатися на ефективності та якості розв`язання кожного трудового спору та на забезпеченні належного захисту законних прав та інтересів сторін такого спору в разі їх порушення.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п. 2 ч.4 ст.185 ЦПК України суд повертає позовну заяву, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст.188 цього Кодексу).
Керуючись п.2 ч.4 ст.185, 260, 353 ЦПК України, суддя -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСД ФІНАНС» «про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу» - повернути позивачам разом з доданими до неї документами.
Роз`яснити позивачам, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Сторони повідомляються про наявність в суді технічної можливості проводити судове засідання у режимі відеоконференції.
Суддя Івченко Т. П.