24.05.2021 Єдиний унікальний номер 205/3919/21
Провадження № 2/205/2303/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яка передана судді канцелярією суду 24 травня 2021 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви, доходжу висновку про відмову у відкритті провадження у зазначеній справі з таких підстав.

Як вбачається із змісту позовної заяви, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 2018 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 14 квітня 2020 року на підставі договору дарування, зареєстрованому в реєстрі за № 5-256, ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_2 належну йому 1/5 частку вищевказаної квартири, та згідно інформаційної довідки з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 215516257 від 08 липня 2020 року, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 24662941 Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , у тому числі належну їй 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Донецька № 2-н/3629/10, виданого 19.08.2010 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська страхова компанія».

Враховуючи зміст позовної заяви, позивач ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, оскільки являється боржником ПАТ «Українська страхова компанія».

Отже, підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №607/3894/17.

Аналізуючи наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з заявою про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення цього питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно дорозділу VII ЦПК України).

Отже, зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування, розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок його вирішення.

Обґрунтування позовної заяви, що виконавче провадження вже знищено, оскільки строк зберігання його закінчився, не змінює характер правовідносин.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Крім того, у п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) вчиняла відповідні дії, оскільки виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

У Постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 викладено правовий висновок про те, що такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки в такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, бо його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст. ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки у цій справі арешт на спірне майно було накладено державним виконавцем в порядку виконання рішення суду в межах виконавчого провадження, відтак позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за її позовною заявою, а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Отже, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , навіть не зважаючи на те, що виконавче провадження вже знищено, а арешт із її майна не скасований.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу, що вона в праві звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П. Терещенко

.