Справа №295/7289/21
06.10.2021 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.
при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,
за участю представника позивача - адвоката Шевченка М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 28.03.2019 року згідно укладеного договору позики надала у борг відповідачу грошові кошти в сумі 136 800,00 грн., що еквівалентно 5 000,00 доларів США. Відповідач зобов`язалася повернути кошти до 01.06.2019 року, однак станом на 21.04.2021 року гроші не повернуті, а тому позивач, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість, розмір якої станом на 20.07.2021 року становить 161 358,67 грн., з яких: 136 800,00 грн. - основний борг (позика), 8 767,20 грн. - три проценти річних, 15 791,47 грн. - інфляційне збільшення боргу.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 18.06.2021 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Шевченко М.М. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направляла.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 28.03.2019 року ОСОБА_2 отримала у позику від ОСОБА_1 136 800,00 грн., що складає еквівалент 5 000 доларів США, та зобов`язалася повернути кошти до 01.06.2019 року, що підтверджується договором позики від 28.03.2019 року.
Отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів в сумі 136 800,00 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США, підтверджується також розпискою від 28.03.2019 року.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 20.07.2021 року становить 161 358,67 грн., з яких: 136 800,00 грн. - основний борг (позика), 8 767,20 грн. - три проценти річних, 15 791,47 грн. - інфляційне збільшення боргу.
Згідно з положеннями ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Зобов`язання має виконуватись належним чином у відповідності до умов договору та вимогам даного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ОСОБА_1 не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення отриманої суми коштів, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування вказаних витрат є грошовим зобов`язанням і вважається особливим засобом відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання та способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) за користування грошовими коштами.
При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.
3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення (або іншого дня, із урахуванням меж заявлених вимог), помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.
Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020 по справі № 905/21/19 було наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ",
де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду,
"і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу в цьому місяці,
а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу в цьому ж місяці).
При цьому за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
Оскільки відповідачем боргове зобов`язання не виконане у встановлений строк, суд, із урахуванням меж заявлених вимог, дійшов висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь позивача 3% річних за період з 02.06.2019 року по 20.07.2021 року в сумі 8 758,95 грн. та 15 791,47 грн. інфляційного збільшення боргу.
Відтак вимоги про стягнення 3% річних задоволено частково.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 613,50 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, розмір якої станом на 20 липня 2021 року становить 161 350,42 грн., із яких 136 800,00 грн. - основний борг (позика), 8 758,95 грн. - три проценти річних та 15 791,47 грн. - інфляційне збільшення боргу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 613,50 грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.В. Кузнєцов