Єдиний унікальний номер 741/1703/19
Провадження № 2-др/741/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 квітня 2021 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за його заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України,

встановив:

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 у порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт, що він постійно проживав на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2020 року у справі № 741/1703/19 (провадження № 2-о/741/17/20) було задоволено заяву ОСОБА_1 , а саме встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , станом на 13 листопада 1991 року разом із своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживав на території України, а саме в м. Носівка Чернігівської області, без громадянства інших держав.

29 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що із рішенням Носівського районного суду від 16 червня 2020 року з метою отримання паспорта громадянина України він звернувся до Носівського РС УДМС України в Чернігівській області, де йому було повідомлено, що він має підстави для отримання паспорта громадянина України, але вирішивши справу по суті вимог суд в рішенні не зазначив про проживання заявника в неповнолітньому віці на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Суд розглядає заяву у відсутності учасників справи, оскільки не вбачає необхідності у їх виклику в судове засідання, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи № 741/1703/19 (провадження № 2-о/741/17/20), суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 405/352/15-ц, додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених ч. 1 ст. 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вважає, що під час ухвалення судового рішення судом були розглянуті всі вимоги заявника, зазначені в поданій ним 21 листопада 2019 року заяві, а тому в даному випадку відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 259-261, 270, 353, 354 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за його заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.В. Киреєв