Провадження № 2/337/839/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

представника позивача Прокоп`євої Т.О.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі Концерну «МТМ» Хортицького району до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води),

ВСТАНОВИВ:

22.02.2021р. позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою у якій вказав, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Відповідачка ОСОБА_1 є споживачем цих послуг, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , де вона зареєстрована, підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.09.2017р. по 31.10.2020р. позивач надав відповідачці послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 52267,31 грн., яку відповідачка добровільно сплачувати не бажає.

Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 коп.

Ухвалою від 01.03.2021р. по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

05.04.2021р. від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі в зв`язку з тими, що між сторонами відсутній письмовий договір про постачання централізованого опалення та гарячої води у квартиру АДРЕСА_2 . Відповідачка фактично послугами позивача користувалась лише до 15.08.2018р., а саме до моменту відключення у квартирі електро- (15.08.2018р.) та газопостачання (15.03.2017р.). В квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано три особи (вона, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 ). Нарахування за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води здійснено на трьох зареєстрований осіб, але позов необґрунтовано пред`явлено лише до неї. Вважає невірним розрахунок заборгованості за послугу з постачання гарячої води у квартиру, оскільки в квартирі відсутній лічильник і нарахування повинні були здійснюватись щомісячно «по-середньому» та складати фіксовану суму. Крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого відповідачка вказує у даному відзиві.

21.04.2021р. від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких вказано, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2 , є споживачем послуг, які надає позивач у вказану квартиру, та як власник зобов`язана утримувати майно, що їй належить. Фактичне проживання зареєстрованих осіб за іншою адресою не впливає на розмір нарахування за житлово-комунальні послуги. З заявами з приводу фактичної відсутності зареєстрованих за місцем реєстрації, що б давало право на зменшення розміру плати за послуги, які постачаються в квартиру, відповідачка до позивача не зверталась. Лічильник ГВП (гарячого водопостачання) у квартирі не встановлений, тому нарахування на вказану послугу здійснюється згідно з встановленими нормативами (нормами) споживання гарячої води на кожну зареєстровану особу. У разі солідарного обов`язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо. Незважаючи на відсутність письмового договору між сторонами, позивач надавав послуги з теплопостачання та постачання гарячої води в квартиру відповідачки і вона повинна таку послугу оплачувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додатково пояснила, що вона фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_2 з березня 2020 року, а ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 взагалі ніколи у вказаній квартирі не проживали та послугами позивача не користувались. Вона не має можливості сплачувати за послуги позивача, а також нести судові витрати зі сплати судового збору, оскільки перебуває в складному матеріальному становищі, тривалий час не має доходів, не працює через погане самопочуття. Просить врахувати, що позивач пропустив строк позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 317, ч. 4 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України установлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч.1 ст.20 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ч.1, ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р. (введений в дію з 01.05.2019р.), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі Правила №630), в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Відповідно до п.11 Правил №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Згідно з п.12 Правил №630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Згідно з п.18 Правил №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з п.20, 21 Правил №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно з п.29 Правил №630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно з п.30 Правил №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Суд встановив, що Концерн «Міські теплові мережі» () зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб.

Основним предметом діяльності Концерну «МТМ» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також для побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій і її збут.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води.

Власником вказаної квартири з 03.05.2006 року є ОСОБА_1 , яка зареєстрована у вказаній квартирі з 01.08.1990 р. по теперішній час.

З 2014 року у вказаній квартирі також зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно з довідкою голови правління ОСББ «Калина-ЗП» ОСОБА_4 від 17.05.2021р., у вказаній квартирі не проживають з часу самої реєстрації (02.09.2014р.) по теперішній час.

Згідно з актом про фактичне проживання, який складений 17.05.2021р. головою правління ОСББ «Калина-ЗП» ОСОБА_4 за участю сусідів, ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та є власником вказаної квартири, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Розрахунок за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання між споживачем ОСОБА_1 та обслуговуючою компанією Концерном «МТМ» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Відповідно до даних особового рахунку № НОМЕР_1 , споживачу ОСОБА_1 за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.09.2017р. по 31.10.2020р. нараховано до сплати 52267,31грн.

З наданої позивачем виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що споживачем оплата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за період 01.09.2017р. по 31.10.2020р. не здійснювалась, в зв`язку з чим за вказаний період заборгованості становить 52267,31грн.

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_2 , і відповідно споживач комунальних послуг, в порушення вищенаведених норм діючого законодавства, неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.09.2017р. по 31.10.2020р. утворилась заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг (послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) в сумі 52267,31 грн.

При цьому, суд виходить з того, що вказана квартира відповідачки була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачка до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачка за них оплату не здійснювала.

Водночас суд враховує, що між відповідачкою та Концерном «МТМ» відсутній письмовий договір про надання послуг, але відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачку обов`язку оплачувати надані їй послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 12-153гс18.

Перевіряючи розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання та за послуги централізованого гарячого водопостачання, суд враховує, що плата за централізоване опалення розрахована з урахуванням опалюваної площі (об`єму) квартири відповідачки. Нарахування плати за послуги гарячого водопостачання здійснено відповідно до п.10, 21 Правил №630, за змістом яких плата за послуги у разі відсутності приладу обліку води нараховується за нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу, тому нарахування на трьох зареєстрованих осіб є правомірним.

Питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 474 від 28.11.2014 р. та становлять 0,140 м.куб. на добу на 1 особу.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо по кожному виду послуг, суми заборгованості за кожен місяць. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачкою не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення.

Доводи відповідачки про безпідставність нарахування плати за послуги через те, що в квартирі ніхто не проживає, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 , як власник квартири має право на володіння, користування та розпоряджання своїм житловим приміщенням, є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, відсутність її за місцем реєстрації у вказаній квартирі, не звільняє її як власника майна від обов`язку оплачувати житло-комунальні послуги. Крім того, як вже зазначалось, відповідачка з приводу відсутності такої послуги до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нарахована плата, однак відповідачка оплату за таку послугу не здійснювала.

Також суд враховує, що відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону №1875-IV від 24.06.2004р., споживач мав право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні.

А згідно з п.6 ч.1 ст. 7 Закону № 2189-VIII від 09.11.2017р., споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Рішенням виконавчого комітету ЗМР № 412 від 24.03.2017р. затверджено Порядок зменшення розміру плати за комунальні послуги у разі тимчасової відсутності споживача та або членів його сім`ї.

Дані, що відповідачка зверталась до позивача з приводу її тимчасової відсутності, а також відсутності інших мешканців у квартирі, матеріали справи не містять, тому підстави для здійснення перерахунку заборгованості за вказаний період з урахуванням фактично відсутніх мешканців квартири, відсутні.

Також при ухваленні рішення суд враховує, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. В той же час, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином пред`явлення позовних вимог про стягнення заборгованості лише до одного боржника, в даному випадку до власника квартири ОСОБА_1 , є правом позивача та не може бути підставою для відмови у позові.

Разом з тим, відповідачка заявила про застосування строку позовної давності до заявлених вимог.

Так, суд виходить з того, що згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Розглядаючи дану справу, суд встановив, що плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відповідно до п.18 Правил №630 вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто діюче законодавство передбачає щомісячне погашення, у зв`язку з чим позовна давність за вимогами про стягнення плати за послуги повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, у зв`язку з порушенням відповідачкою свого обов`язку по сплаті щомісячних платежів, позивач мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, тобто в даному випадку з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу.

Так, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.09.2017 року.

Плата за вересень 2017 року повинна була внесена до 20.10.2017 року, через несплату 3-річний строк позовної давності почався з 21.10.2017 року і скінчився відповідно 21.10.2020 року. Аналогічно за іншими подальшими щомісячними платежами.

Оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 22.02.2021 року, то він має право вимагати стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01.02.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.09.2017 року по 31.01.2018 року заявлені поза 3-річним строком позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено і судом не встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Стягненню з відповідачки підлягає заборгованість в межах 3-річного строку позовної давності, тобто за період з 01.02.2018 року по 31.10.2020 року в розмірі 44173,80 грн.

Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Посилання відповідачки на те, що послуги нею не сплачувались в повному обсязі з огляду на скрутне матеріальне становище не звільняє її від обов`язку сплати заборгованості та комунальних платежів. Водночас, відповідачка має право на звернення до суду з обґрунтованою заявою про розстрочення виконання рішення в порядку ст.435 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1918,60 грн. (з розрахунку: 44173,80грн. х 100% : 52267,31 грн. = 84,52 %; 84,52% х 2270 грн. : 100 % = 1918,60 грн.)

Керуючись ст.509, 526, 610, 611 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України, ст.2,4,5,76-82,89,141, 259,263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м.Запоріжжя, вул. Гвардійська, буд.137, р/р НОМЕР_3 , Філія - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2018 року по 31.10.2020 року у розмірі 44173 (сорок чотири тисячі сто сімдесят три) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_4 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) судові витрати по сплаті судового збору 1918 (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять) гривень 60 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складено 18.05.2021 року.

Суддя М.В. Сидорова