Справа № 346/3736/20
Провадження № 22-ц/4808/658/21
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду в складі судді Беркещук Б.Б., ухвалене 15 лютого 2021 року в м. Коломиї Івано-Франківської області, у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , обгрунтовуючи тим, що 09 червня 2010 року сторонами шляхом підписання заяви-анкети укладено договір надання банківських послуг. Відповідачка при підписанні заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ними договір. Банк надав позичальниці можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, однак вона взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала. В зв`язку з цим станом на 31 липня 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 134 588,90 грн, яку банк і просив стягнути.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 червня 2010 року, що виникла станом на 31 липня 2020 року в сумі 7 655,19 грн заборгованості за тілом кредиту. В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні між сторонами кредитного договору у вигляді анкети-заяви не було дотримано вимог стосовно повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження цих умов.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу. При цьому вказувала, що суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків, нарахування яких передбачено довідкою про умови кредитування.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31 березня 2021 року відповідно до вимог статей 359-361 ЦПК України відкрито апеляційне провадження у справі.

Копію ухвали та копію скарги з доданими до неї матеріалами надіслано на адресу ОСОБА_1 . Проте, 05 квітня 2021 року до суду повернувся конверт з відміткою, що адресат померла.

У зв`язку з цим ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року витребувано з Коломийського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) інформацію про реєстрацію смерті ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали 12 квітня 2021 року надійшла копія актового запису про смерть №553 від 19 листопада 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 180-181).

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2010 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 9). У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду по договору встановлена базова ставка відсотків в місяць в розмірі 2,5 %, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, а також 3,75 % на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування (а.с.10).

За розрахунками банку станом на 31 липня 2020 року у позичальника виникла заборгованість в розмірі 481 731,38 грн, яка складається з 7 655,19 грн заборгованості за кредитом, 470 473,49 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом та 3 602,70 грн заборгованості за пенею (а.с. 4-6). З цих підстав банк просив стягнути з відповідачки 134 588,90 грн боргу, з яких 7 655,19 грн заборгованість за кредитом та 126 933,71 грн за процентами.

Ухвалюючи рішення по суті та стягуючи заборгованість за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Разом з тим судом апеляційної інстанції з`ясовано, що відповідно до актового запису про смерть № 553 від 19 листопада 2018 року ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовну заяву банк надіслав на адресу суду 04 вересня 2020 року (а.с. 51). Тобто звернувся в суд з цим позовом до відповідачки, яка на той час вже померла.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 26 листопада 2020 року. Копію ухвали та апеляційної скарги надіслано на адресу ОСОБА_1 , вказану в позовній заяві та у відповіді Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (а.с. 117).

Суд не звернув увагу, що на конверті, який повернувся без вручення 06 листопада 2020 року, працівником поштового зв`язку зазначено, що адресат померла (а.с. 75). Відповідно суд не встановив вказану обставину перед розглядом справи по суті.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно з частиною четвертою статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №185/988/16-ц зазначено що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 чинного ЦПК України, пункт 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року).

При цьому норма статті 205 ЦПК України 2004 року (статті 255 чинного ЦПК України) є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України (пунктами 1-7 статті 205 ЦПК України 2004 року), незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Виходячи з положень частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства (пункти 35, 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18, провадження № 14-35цс20).

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже провадження у цій справі не повинно було бути відкритим. Тому відкривши провадження, суд мав його закрити, проте в повній мірі не з`ясував питання процесуальної дієздатності відповідачки та вирішив справу по суті.

За таких обставин рішення місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю, а провадження у справі закриттю з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Керуючись cтаттями 374, 377, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року скасувати.

Провадження у справі №346/3736/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2021 року