Справа № 729/779/21
2/729/355/21 р.
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2021 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Малюшицької Я.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у неї відсутнє бажання перебувати у шлюбі з відповідачем, оскільки вони не змогли по взаємній згоді вирішувати питання подружнього життя. На примирення вона не згодна, так як, впевнена, що зберегти сім`ю неможливо.

Відповідач подав до суду заяву про надання строку для примирення строком 6 місяців. Своє клопотання обгрунтовує тим, що в шлюбі з позивачем вони перебувають лише 2 роки. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На протязі всіх років їхнього сумісного проживання і по сьогоднішній день відповідач забезпечує сім`ю в повному обсязі. Він має квартиру в смт.Козельці, де вони проживали разом до тих пір поки він не захворів. Коли він потрапив до лікарні, батьки його дружини приїхали та забрали дружину разом із сином до м.Бобровиця. З тих пір він не бачив ані своєї дружини, ані свого сина. Між ними не досягнуто згоди щодо проживання сина у бабусі та дідуся. Вони ніколи з дружиною не обговорювали зазначеного питання, так як у нього й думки не виникало про розлучення і про те, що їх син буде проживати окремо від нього. Навпаки, він хоче, щоб дитина росла в повноцінній родині та мала як рідну мати так і рідного батька. Він проживає в 2-х кімнатній квартирі один, хоче проживати з дружиною та дитиною з метою збереження їхньої сім`ї. У дитини є окрема кімната, яка обладнана всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання. У наявності іграшки, різноманітні розвиваючі ігри, одяг по сезону. Він має стабільний постійний дохід, відповідно його сім`я не буде ні в чому знати потреби. Він впевнений, що зможе забезпечити повноцінний рівень життя та комфорт свого сина та коханої дружини та охопити турботою, любов`ю сина та дружину. Він кохає свою дружину всім серцем та всією душею. Кожен вечір перед тим як заснути переглядає паперове сердечко, де на кожній сторінці його кохана дружина писала йому як вона його кохає. Він не вірить в те, що вона хоче розлучитися.

Відповідач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, представник відповідача належним чином повідомлена.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, 20.10.2021 року надала до суду пояснення у якому просить суд не надавати строк для примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам та інтересам її дитини. Вона вважає,що подальше спільне проживання з ОСОБА_2 неможливе, оскільки він проявляв до неї агресію, підіймав руку на неї, кидав предмети побуту на очах у дитини. Відбирав всі кошти, при цьому не забезпечував їх самим необхідним. Без її відома за допомогою додатку в телефоні оформив кредитну лінію. Після чого вимагав новий пароль від телефону. Він постійно принижував її, зверхнє ставився, не проявляв ініціативи допомагати, виходити на подвір`я з дитиною чи побути з дитиною на той час, щоб зробити елементарні речі. У зв`язку з цим, що склалися такі обставини, вони були змушені були тікати з дитиною до її батьків.

Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, належним чином повідомлені, письмових заяв про відкладення розгляду не подавали, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши заяву відповідача про примирення та заперечення позивачки, суд приходить до наступного висновку.

Підставою для надання строку для примирення являється бажання сторін зберегти сім`ю.

Відповідно до статті 111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до частини сьомої статті 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжям. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відтак, виходячи з аналізу як норм матеріального, так і процесуального права, надання строку сторонам для примирення при розгляді справ про розірвання шлюбу є не обов`язком, а правом суду.

Крім цього, як вбачається з позовної заяви та пояснення позивачки від 20.10.2021 року, остання просила не надавати сторонам строк для примирення, оскільки таке є неможливим і буде суперечити її інтересам та інтересам дитини.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року).

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до статті 112 СК України судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, також суд бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відтак, враховуючи ставлення позивачки до примирення сторін, суд не вбачає підстав для задоволення відповідного клопотання, оскільки це буде суперечити інтересам позивачки, а примирення між сторонами неможливе, в позовній заяві та поясненні позивачка висловила категоричне заперечення проти примирення.

Як встановлено судом, відповідач вважає можливим примирення подружжя, оскільки подружжя має дитину. Суд не погоджується із слушністю цих доводів, оскільки батьківські обов`язки відносно дитини складають окремий обсяг прав та обов`язків кожного з подружжя та не стосуються перебування/не перебування батьків дитини у шлюбі. Крім того, з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що на даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя мешкає окремо один від одного, не пов`язано спільним побутом, не має взаємні права та не виконує взаємні обов`язки. До того ж, позивачка заперечує проти надання строку для примирення, обґрунтовуючи це неправомірною поведінкою з боку відповідача, наполягаючи на розірванні шлюбу, а позивач не навів у своїй заяві, які шляхи для примирення ним будуть прийматися.

За таких обставин, у задоволенні заяви відповідача про надання часу для примирення сторін у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 24, 56, 111, 112 СК України, ст. ст. 258, 259, 260, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви відповідача ОСОБА_2 про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І.Бойко