У Х В А Л А

18 травня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 367/7605/19

Номер провадження 22-з/824/335/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Карабази Н. Ф., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, застосування наслідків недійсності договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

15 березня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку, площею 0,1 га з кадастровим номером :01:177:0024, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:177:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1 га з кадастровим номером :01:177:0033, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером :01:177:0034, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Вказана заява обґрунтована тим, що враховуючи суспільно неприйнятну поведінку ОСОБА_2 , зухвале тривале порушення ОСОБА_2 умов договору від 02 вересня 2016 року та положення п. 2 договору від 12 жовтня 2017 року, у заявника є підстави вважати, що відповідач і надалі буде ухилятися від належного здійснення обов`язків, зокрема, може вчиняти дії щодо відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна.

На думку заявника, забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_2 на праві власності земельні ділянки, забезпечить збалансованість інтересів сторін та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Негольшов С. М. підтримав доводи вказаної заяви та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та докази наявні в матеріалах справи, вислухавши пояснення представника заявника, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Так, звертаючись з заявою про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на земельні ділянки, які належать відповідачу на праві власності. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підставі яких, суд міг би дійти висновку, що невжиття зазначених заявником заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що нерухоме майно на яке заявник просить накласти арешт, може бути відчужене відповідачем на користь третіх осіб.

З урахуванням наведених в заяві обставин, зважаючи на необґрунтованість припущення заявника про існування обставин, які утруднять чи унеможливлять виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова