БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/824/2021
Провадження № 4-с/497/3/2021
УХВАЛА

про розгляд заяви щодо самовідводу судді

18.05.2021 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград без участі сторін заяву судді Кравцової А.В. про самовідвід у справі за заявою ОСОБА_1 зі скаргою на дії приватного виконавця Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича,

встановив:

Автоматизованою системою документообігу суду 14.05.2021р. була розподілена для розгляду судді Кравцової Алли Валентинівни заява відповідача ОСОБА_1 зі скаргою на дії приватного виконавця Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича.

Заявниця мотивувала свою скаргу тим, що вона є боржником у виконавчому провадженні №65323267 та відповідачем у цивільній справі №497/1452/2020 (провадження №2/497/727/2020) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя. Судове рішення у цій справі набрало законної сили.

Виконавець, дії якого вона оскаржує, на її думку, порушив її права, наклавши арешт на її банківський рахунок, зобов`язавши її до сплати на свою користь 10 % від суми боргу та наклавши арешт на її майно- на рахунок в банку, що є зарплатним, - не запропонувавши їй сплатити борг добровільно; а тому вона просить захистити свої права шляхом припинення стягнення на підставі виконавчого листа №497/1452/2020, виданого Болградським районним судом Одеської області 28.04.2021р., та визнання неправомірними дій виконавця щодо стягнення з неї на користь виконавця 10 % від суми боргу.

Суддею Кравцовою А.В. 17.05.2021р. заявлено самовідвід щодо розгляду зазначеної справи, який мотивовано тим, що вищевказана заява стосується виконання судового рішення за тим же позовом і має розглядатися тим же складом суду, що ухвалив судове рішення - у порядку його виконання.

Відповідно до ст.40 ЦПК України Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Питання про відвід секретаря судового засідання, експерта, спеціаліста, перекладача вирішується складом суду, що розглядає справу. Суд, який розглядає заяву про відвід, заслуховує особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає надати пояснення, а також думку учасників справи. Неявка особи, якій заявлено відвід, у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

З аргументів заяви про самовідвід судді та матеріалів справи вбачається, що вищевказана заява заява ОСОБА_1 - відповідача у цивільній справі №497/1452/2020 (провадження №2/497/727/2020) про оскарження дій приватного виконавця не була прикріплена в програмі ДС до матеріалів електронної справи за вказаним номеромпомилково, і тому, в результаті загального розподілу матеріалів у порядку ст.33 ЦПК України була помилково розподілена для розгляду судді, який не розглядав справу - судді Кравцовій А.В.

Проте, після отримання вказаної заяви суддею було з`ясовано, що рішення у зазначеній цивільній справі ухвалювалося під головуванням іншого судді Болградського районного суду Одеської області - судді Кодінцевої С.В., яка продовжує здійснювати свої повноваження у цьому ж суді, не була відведена від розгляду справи, тому саме іншим складом суду мають вирішуватися питання щодо виконання судового рішення - складом суду, який ухвалював рішення у вищевказаній цивільній справі, а тому, згідно вимог чинного законодавства, суддя Кравцова А.В. вважає, що підлягає самовідводу від розгляду даної справи, незважаючи на те, що їй розподілена для розгляду вищевказана заява ОСОБА_1 .

Розглянувши вищевказану заяву про самовідвід судді та матеріали справи №497/824/2021 з вищезазначеною заявою ОСОБА_1 , - суд дійшов висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню, а матеріали справи №497/824/2021 - підлягають направленню до канцелярії Болградського районного суду Одеської області для перерозподілу належному складу суду, - за наступних обставин.

Відповідно до ст.29 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 48ч.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на підставі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.158 ЦПК України, "1. Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. 2. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. 3. У разі надання відповідачем до суду документа, що підтверджує здійснене ним забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, відповідне клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, розглядається судом не пізніше наступного дня після надання вказаного документа. 4. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановлюється ухвала. 5. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. 6. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. 7. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 8. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. 9. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. 10. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. 11. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.".

Статтею 435 розділу VI ЦПК України визначені порядок розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), а саме, "Відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання", зокрема: "1. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. 2. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим".

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення і в процесуальному законодавстві України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 частини третьої статті 129 Конституції України (від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), визначено, що "Зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення".

Крім того, Верховний Суд, розглянувши у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду справу №640/23588/19 (провадження №К/9901/3619/20, ЄДРСРУ №88062088), та досліджуючи питання щодо юрисдикційної підсудності оскарження дій державного виконавця щодо накладення арешту на майно, констатував, що оскільки, особа є відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі № 815/4232/17; від 22 квітня 2019 року у справі № 757/53656/17-а, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/5597/19.

Тобто, питання щодо виконання судового рішення у вищевказаній цивільній справі має вирішувати суд, який розглядав справу, в розумінні певного складу суду, що справу розглянув, ухвалив рішення на підставі досліджених доказів і вивчених матеріалів, а тому має повноваження та обов`язок щодо контролю за виконанням такого рішення.

Таким чином, чинним законодавством та судовою практикою визначені певні обставини, які виключають участь в розгляді вищевказаної заяви ОСОБА_1 суддею, який не був у складі суду, що ухвалював рішення у цивільній справі, виконання якого стосується заява, а також визначена підсудність розгляду такої скарги.

Статтею 33ч.ч.1 та 11 ЦПК України визначено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, має бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Ст.41ч.1 ЦПК України встановлено, що в разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, підлягає задоволенню заява судді Кравцової А.В. про самовідвід від розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 на дії приватного виконавця у порядку виконання судового рішення у цивільній справі №497/1452/2020 (провадження №2/497/727/2020), а матеріали заяви ОСОБА_1 - підлягають направленню до канцелярії суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.14, 33, 34, 36, 260,261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву судді Кравцової Алли Валентинівни про самовідвід задовольнити.

Передати до канцелярії Болградського районного суду Одеської області для виконання вимог ст.33 ЦПК України для проведення повторного автоматичного розподілу з врахуванням задоволення відводу від участі в розгляді даної справи судді Кравцової Алли Валентинівни - цивільну справу №497/824/2021 (провадження №4-с/497/3/2021) за заявою ОСОБА_1 зі скаргою на дії приватного виконавця Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича у виконавчому провадженні №65323267 за рішенням суду у цивільній справі №497/1452/2020 (провадження №2/497/727/2020) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя Кравцова А.В.