ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року

м. Черкаси

справа № 693/1055/20, провадження № 22-ц/821/940/21 категорія 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: Іноземне підприємство «Аграрпродукти Вільд -Україна»;

відповідачі: ОСОБА_1 ;

фізична особа підприємець ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року у справі за позовом Іноземного підприємства «Аграрпродукти Вільд-Україна» до ОСОБА_1 та фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій редакції, у складі: головуючого судді Шимчика Р.В., повний текст виготовлено 11 березня 2021 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ІП «Аграрпродукти Вільд -Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій редакції.

Позов мотивовано тим, що 18 квітня 2007 року ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» та ОСОБА_3 уклали договір оренди землі б/н, який було зареєстровано у Жашківському районному відділі Черкаській регіональній філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.04.2007 року №17.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №176839 від 30.09.2004 року власником земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:0134), яка розташована на території Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області, є ОСОБА_3 .

Згідно з умовами укладеного договору в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 3,1328 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За умовами п.8 договору оренди позивачу передано в оренду вказану земельну ділянку строком на 15 років до 01 січня 2020 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки 18.04.2007 року орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне володіння земельну ділянку площею 3,1328 га, в натурі, яка знаходиться в межах Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2013 року посвідченого державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори Черкаської області Кравчуком І.М. право на орендовану земельну ділянку перейшло до спадкоємця ОСОБА_1 .

Відповідно до умов Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Починаючи з 2013 року ОСОБА_1 отримував належну йому орендну плату за землю в розмірі та в строк, що встановлені договором.

Земельній ділянці згідно державного акту серії ЯБ №176839 від 30.09.2004 року, кадастровий номер :01:001:0134, було присвоєно кадастровий номер :02:001:0196.

З метою реалізації свого переважного права на поновлення вказаних договорів, позивач завчасно, з дотриманням передбачених договором та Законом України «Про оренду землі» строків, звернувся до ОСОБА_1 з листом-повідомленням від 30.09.2019 року, де вказав про своє бажання скористатися переважним правом поновлення договору і просив прийняти пропозицію щодо поновлення договору оренди землі з підприємством, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі строком до 31 грудня 2027 року та на підтвердження факту надсилання вказаного листа ОСОБА_1 додав список № 944 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих позивачем через Жашківське відділення Укрпошти та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Ф.119 з відміткою про вручення 05.10.2019 року листа особисто ОСОБА_1 .

Жодних заперечень від відповідача у поновленні договору оренди після отримання ним листа-повідомлення до позивача не надходило.

Станом на 26.10.2020 року ОСОБА_1 не звертався до позивача з вимогою про фактичну передачу йому земельної ділянки згідно акта приймання - передачі.

Позивач і зараз продовжує користуватися указаною земельною ділянкою.

Стверджує, що дана земельна ділянка включена позивачем до податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи, а також включено в статистичні звітності про валові посівні площі ( 4-СГ) на поточній рік і позивач продовжує сплачувати податок в тому числі і з урахуванням вказаної земельної ділянки.

Позивач належним чином використовував орендовану у ОСОБА_1 земельну ділянку протягом усього терміну дії договору.

Проте, згідно з інформаційною довідкою №213461593 від 22.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що 01.01.2020 року ОСОБА_1 було укладено та 20.01.2020 року зареєстровано договір оренди вказаної земельної ділянки з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Вказує, що укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки площею 3.1328 га (кадастровий номер :02:001:0196) та його державна реєстрація є незаконними і такими, що порушують права позивача як орендаря.

Позивач вважає, що дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди за дев`яносто днів до закінчення строку дії договору, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 про намір його поновити. Крім того, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору.

ОСОБА_1 не надав своєчасної (протягом місяця з дня отримання листа-повідомлення) відповіді на лист-повідомлення позивача, згоду чи відмову у поновленні договору оренди землі, натомість, уклав новий договір оренди з іншою особою ФОП ОСОБА_2 та зареєстрував право оренди за вказаним договором 20.01.2020 року.

За таких обставин у Позивача є усі підстави стверджувати, що його права як землекористувача підлягають захисту у відповідності до спеціальних норм земельного законодавства, зокрема, частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому просив суд:

- визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки б/н від 01.01.2020р. укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ;

- визнати поновленим на 8 років, а саме до 31 грудня 2027 року, договір оренди землі від 18.04.2007 року б/н, укладений між ОСОБА_1 та ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» та зареєстрований у Жашківському районному відділі Черкаській регіональній філії центру ДЗК від 25.04.2007 року за № 17, щодо земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1328 га, кадастровий номер :02:001:0196, розташованої на території Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області, на тих самих умовах з урахуванням положень додаткової угоди щодо виплати орендної плати до договору оренди землі від 20 квітня 2007 року б/н, зареєстрованого у Жашківському районному відділі Черкаській регіональній філії центру ДЗК 25.04.2007 року за № 17, у запропонованій редакції, яка подана з позовною заявою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 4204 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ІП «Аграрпродукти -Вільд Україна» до ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій редакції відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим що, позивач належними, допустимими і достовірними доказами у справі не довів обставину наявності у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, згідно із ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі поновленим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Представник Іноземного підприємства «Аграрпродукти-Вільд Україна» подав до Апеляційного суду скаргу, в якій просить рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом під час розгляду справи невірно встановлені обставини справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки воно є незаконним і необґрунтованим.

Зазначає, що орендар дотримався вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» про поновлення договору оренди землі. Вчасно направив лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та додав проект додаткової угоди.

Жодних заперечень від відповідача у поновленні договору оренди після отримання ними листа-повідомлення, до позивача не надходило. Крім того, позивач і наданий час продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою.

Як вбачається з Інформаційної довідки, 20.01.2020 році зареєстровано право оренди спірної земельної ділянки за ФОП ОСОБА_2 .

Отже, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 договір оренди спірної земельної ділянки та його державна реєстрація є незаконними і такими, що порушують права ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна», як орендаря.

Позивач зазначає, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Однак суд першої інстанції вказаному не дав правову оцінку та взагалі проігнорував зазначені обставини, а саме укладення договору оренди спірної земельної ділянки із ФОП ОСОБА_2 , чим було порушено переважне право позивача перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 адвоката Забродець С.В., зазначено, що апеляційна скарга ІП «Аграрпродукти-Вільд Україна» є не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Зазначає, що в порушення приписів ч.2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» та п. 8 договору оренди землі від 18.04.2007 року, позивач надіслав лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк 02.10.2019 року, тобто за 89 днів, а не за 90, як це передбачено умовами договору.

Також, позивач направив лише листа від 30.09.2019 року, в якому, однак, не міститься інформація про додатки до нього; у листі відсутні будь-які пропозиції щодо погодження істотних умов договору оренди землі; жодних проектів додаткових угод до договору від 18.04.2007 року ОСОБА_1 не отримував; опис вкладення у цінний лист позивачем суду не надано.

Не надіславши відповідачу у передбачений законом і договором оренди землі від 18.04.2007 року проекту додаткової угоди, позивач не дотримався положень ч. 1-5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а значить втратив переважне право на укладення (поновлення) договору оренди землі на новий строк.

Крім того, не маючи наміру продовжувати з позивачем договірних відносин та будучи сумлінним орендодавцем, листом від 30.09.2019 року ОСОБА_1 повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі від 18.04.2007 року.

А також, позивач не надав суду належних і допустимих доказів продовження користування ним належною відповідачу земельною ділянкою після 01.01.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ФОП ОСОБА_2 , зазначено, що апеляційна скарга ІП «Аграрпродукти-Вільд Україна» є не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Зазначає, що позивач звернувся до Апеляційного суду із скаргою, стверджуючи про те, що судом під час розгляду справи невірно встановленні обставини справи, невірно застосовано норми матеріального і процесуального права просить скасувати дане рішення. Проте, вважаю доводи апеляційної скарги безпідставними.

Крім того, позивачем, не зважаючи на імперативні приписи ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не додано копії оспорюваного договору від 01.01.2020 року, як і не заявлено клопотання про витребування даного договору.

Натомість, ОСОБА_1 надав суду докази направлення позивачу листа від 30.09.2019 року про заперечення у поновленні договору оренди землі від 18.04.2007 року, що унеможливлює застосування до спірних відносин ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

Тому, місцевий суд правильно вирішив спір і прийняв законне рішення у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №176839 від 30.09.2004 року, є власником земельної ділянки площею 3,1328 га, кадастровий номер :01:001:0134, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області (а.с.13-14).

18.04.2007 року ОСОБА_3 уклав з ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» договір оренди земельної ділянки б/н строком на 15 років до 01.01.2020 року, який було зареєстровано у Жашківському районному відділі Черкаській регіональній філії центру ДЗК 25.04.2007 року за № 17 (а.с.7-11).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки 18.04.2007 року ОСОБА_3 передав, а ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» прийняло в строкове платне володіння земельну ділянку площею 3,1328 га, в натурі, яка знаходиться в межах Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2013 року посвідченого державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори Черкаської області Кравчуком І.М. та зареєстрованого у реєстрі №1-1110, право на орендовану земельну ділянку перейшло до спадкоємця ОСОБА_1 (а.с.15), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.21).

У відповідності до довідки відділу у Жашківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, земельній ділянці згідно державного акту серії ЯБ №176839 від 30.09.2004 року, кадастровий номер :01:001:0134, було присвоєно новий кадастровий номер :02:001:0196 (а.с.16).

У позовній заяві позивач вказує, що 30 вересня 2019 року ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» звернулося до ОСОБА_1 з листом-повідомленням про те, що підприємство бажає скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі від 18 квітня 2007 року (а.с.26), додавши проект додаткової угоди (а.с.27).

На підтвердження факту надсилання вказаного даного листа-повідомлення ОСОБА_1 позивач надав список № 944 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, направлених ним через Жашківське відділення Укрпошти та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто ОСОБА_1 05.10.2019 року.

Як зазначає позивач, згідно з інформаційною довідкою № 213461593 від 22.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що 01.01.2020 року ОСОБА_1 було укладено та 20.01.2020 року зареєстровано договір оренди спірної земельної ділянки з фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Також у позовній заяві позивач вказав, що починаючи з 2013 року ОСОБА_1 отримував належну йому орендну плату за землю в розмірі та в строк, що встановлені договором та жодних заперечень від відповідача у поновленні договору оренди після отримання ним листа-повідомлення до позивача не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ІП «Аграрпродукти-Вільд Україна» підлягає до відхилення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Згідно з частинами першою - п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Зазначені положення узгоджуються із положеннями частини першої статті 777 ЦК України.

Враховуючи зазначене, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою-п`ятою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень на поновлення договору оренди землі.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що має переважне право на поновлення договору оренди землі, укладеного 18.04.2007 року між ним та ОСОБА_3 , правонаступник ОСОБА_1 , оскільки позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою, заперечень чи відмов на продовження користування ділянкою від відповідача не надходило.

Звертаючись до суду позивач, як і в позові так і в апеляційній скарзі зазначав, що 30 вересня 2019 року ІП «Аграрпродукти-Вільд Україна» звернулось до ОСОБА_1 з пропозицією поновити договір оренди землі від 18 квітня 2007 року та надав суду копію листа-повідомленням та проект додаткової угоди (а.с.26-27).

Як на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 вказаного листа-повідомлення позивач надав копію списку № 944 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, направлених ним через Жашківське відділення Укрпошти та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто ОСОБА_1 05.10.2019 року (а.с.20).

Даний доказ не підтверджує факт, що ОСОБА_1 отримав лист-повідомлення від позивача про пропозицію пролонгації договору оренди землі на новий строк з додатком проекту додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 18 квітня 2007 року.

Також з повідомлення про вручення поштового відправлення, який наявний в матеріалах справи а.с. 25, не можливо встановити, які були направлені документи ОСОБА_1 . Доказів надсилання листа саме такого змісту та з таким вкладенням позивач не надав, а також відсутній опис вкладень.

У відповідності до п.8 Договору оренди землі від 18 квітня 2007 року та ч.2 ст.33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

З наявних матеріалів справи відсутні докази того, що ІП «Аграрпродукти-Вільд Україна», як орендар, що мав намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомив про це орендодавця ОСОБА_1 до спливу строку договору в строк, який встановлений п. 8 Договору оренди землі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 30 вересня 2019 року направив лист-повідомлення на адресу ІП «Аграрпродукт-Вільд Україна» (а.с. 60), що підтверджується поштовим відправленням (ідентифікатори поштових відправлень номер 744 та номер 210) (а.с. 61) та копією опису вкладень цінного листа (а.с. 62), даний факт позивачем не спростований.

У даному листі ОСОБА_1 повідомляє, що у зв`язку із закінченням дії договору земельної ділянки та на підставі положень ст. 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України, ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» заперечує у поновленні даного договору оренди землі (а.с. 60).

Отже, укладений між ОСОБА_3 , правонаступник ОСОБА_1 , та ІП «Аграрпродукт-Вільд Україна» договір оренди землі припинився 31 грудня 2019 року у зв`язку із закінченням строку його дії (п.п.1. п.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»), без подальшої пролонгації Договору.

Встановивши, що право оренди спірної земельної ділянки від 18 квітня 2007 року за ІП «Аграрпродукт-Вільд Україна» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 25.04.2007 року, термін дії договору закінчився 31 грудня 2019 року, відповідач повідомив ІП «Аграрпродукт -Вільд Україна» про не бажання продовжувати з ними договір оренди землі. А тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ІП «Аграрпродукт-Вільд Україна» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 18 квітня 2007 року у запропонованій редакції.

Доводи апелянта про те, що відповідач порушив переважне право позивача на поновлення договору оренди землі, шляхом укладення додаткової угоди до договору, оскільки уклав договір оренди з ФОП ОСОБА_2 є безпідставними.

Так як, на момент укладення договору оренди землі від 01.01.2020 року та зареєстровано 20.01.2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 спірна земельна ділянка не перебувала в оренді ІП «Аграрпродукт -Вільд Україна», а тому відсутні підстави вважати, що відповідач порушив переважне право позивача на поновлення договору оренди землі, шляхом укладення додаткової угоди до договору, що передбачено ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

При вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту (правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц).

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_1 його прав, договір оренди земельної ділянки, укладений 01.01.2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , є правомірним, а тому відсутні підстави для визнання правочину недійсним.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки представник позивача ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не довів факту, що позивач скористався своїм переважним право на поновлення договору оренди землі, шляхом укладення додаткової угоди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та направлення листа-повідомлення додавши проект додаткової угоди.

А тому доводи апелянта суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Аграрпродукт-Вільд Україна» залишити без задоволення.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 11 березня 2021 року у справі за позовом Іноземного підприємства «Аграрпродукт -Вільд Україна» до ОСОБА_1 та фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину, визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій редакції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 травня 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко