Справа № 333/4552/20
Провадження № 2/333/390/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Христової Н.К.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сімонець Є.О.

відповідача ОСОБА_2

представник відповідача адвоката Гончарової Ж.В.

представника органу опіки та піклування Борисенкової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Комунарському району про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із уточненим позовом до ОСОБА_2 відповідно до якого просить суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 7000 гривень, стягнути додаткові витрати на утриманні доньки в розмірі 15545 грн. 73 коп. В обґрунтування позову зазначено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 жовтня 2011 року народження. 09 червня 2020 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя, шлюб між сторонами розірваний. Після розлучення ОСОБА_2 відмовляється добровільно надавати грошові кошти на утримання доньки. Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпечені Позивача. Щомісячні витрати на дитину складають суму у розмірі 7000 гривень, в яку входять: витрати на комунальні послуги 500 гривень на місяць; витрати на продукти харчування 2 000-3 000 гривень на місяць; витрати на сезонний одяг та взуття, книжки, іграшки, шкільне приладдя для гуртків 1 000 гривень на місяць; витрати на оздоровлення, ліки та медичне обслуговування 500 гривень на місяць, витрати на фонд школи та класу 150 гривень на місяць; витрати на додаткові заняття та гуртки 3 100 гривень на місяць. Дитина відвідує дитячі гуртки та репетиторів, а саме: вивчення англійської мови у «Планеті знань», витрати становлять 1 000 гривень на місяць; відвідування художньої студії «Червона птаха» (малювання, ліпка з глини) витрати становлять 1 600 гривень на місяць; відвідування танцювальних занять «АLIZI ТЕАМ», витрати становлять 500 гривень на місяць. Окрім того, дитина потребує лікування у лікаря-стоматолога, а також огляду та лікування у лікаря-ортодонта, що потребує значних коштів на лікування.

Відповідач працездатний, працює на посаді директора ТОВ «Віва Центр» де отримує заробітну плату, ще працює неофіційно в ТОВ «МАКФОРТ» на посаді механіка з ремонту автомобілів та отримує орієнтовний дохід у розмірі 10000 гривень на місяць. Окрім того, Відповідач надає в оренду нежитлове приміщення, що належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до п.3.1 Договору оренди нежитлового приміщення №1 від 01 листопада 2019 року орендна плата становить 17000 гривень щомісячно. Орієнтовний сукупний щомісячний дохід Відповідача становить суму у розмірі 30000 гривень на місяць.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 посилаючись на те, що у зв`язку із початком нового шкільного року та необхідністю придбання шкільного приладдя, одягу та взуття для дитини, Позивачем були понесені додаткові витрати у розмірі 2 873,83 грн. У зв`язку із тим, що дитина хворіла на застуду, а також зламала руку, Позивачем були понесені додаткові витрати на лікування доньки у розмірі 557 грн. 90 коп. Батько дитини жодного разу не запропонував відвезти доньку до лікарні або надати будь-яку іншу допомогу у лікуванні дитини.

Окрім того, під час літнього відпочинку у Болгарії, Позивачем були придбані дитини одяг та взуття на суму 64 Євро, що еквівалентно на день подання зазначеної заяви сумі у гривнях у розмірі 2133 грн.12 коп. Також, батько не дав жодних коштів на відпочинок дитини.

В особисте користування дитини, з метою дистанційного навчання, був придбаний ноутбук HP Notebook 15s вартістю 18 499 грн., було сплачено суму у розмірі 399 грн. за встановлення операційної системи Windows на вищезазначений ноутбук.

Крім того було придбано шкільне приладдя для доньки на суму 166,80 грн.

У зв`язку із тим, що дитина потребувала консультації лікаря стоматолога, гастроентеролога, ортопеда, позивачем також були понесені наступні витрати на огляд лікаря гастроентеролога в сумі 280 грн., аналізи в ТОВ «БРайт и Ко» 252 грн., огляд лікаря ортопеда 400 грн., рентген кісток таза 165 грн. 00 коп., лікування у лікаря стоматолога 350 грн. Також у травні, було придбано для доньки зимове взуття за 1 080 грн.

Враховуючи те, що батьки повинні нести зазначені витрати у двох, сума додаткових витрати на дитину, яка підлягає стягненню з батька дитини, ОСОБА_2 , становить 15 545 грн. 73 коп., що складає 1/2 частину понесених витрат.

Позивач посилається на те, що Відповідач має намір незаконно, без згоди ОСОБА_1 змінити місце проживання доньки. Вважає, що проживання неповнолітньої доньки разом із матір`ю безпосередньо відповідає інтересам доньки. Наразі дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить Позивачу на підставі Договору дарування квартири від 20.01.2010 року. В свою чергу Відповідач, ОСОБА_2 , власного житла не має, проживає разом із співмешканкою в орендованому житлі. За місцем проживання дитина навчається у Запорізькій гімназії №107 Запорізької міської ради Запорізької області та стоїть на обліку у дитячій амбулаторії у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6». Дитина відвідує гуртки та репетиторів, привозять та відвозять дитину на додаткові заняття, лише мати дитини та дідусь (батько Позивача). Позивач має стабільний дохід, не зловживає спиртними напоями, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно.

Таким чином, Позивач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, забезпечити її усім необхідним, повною мірою займатися вихованням дитини, чого Відповідач забезпечити не в змозі. Окрім того, дитина має стійкий психоемоційний зв`язок із матір`ю, ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 08.09.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

15.10.2020 року, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, від представника відповідача адвоката Гончарової Ж.В., відповідно до якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що доводи Позивача, про те, що Відповідач відмовляється добровільно надавати грошові кошти на утримання доньки є хибними та спростовуються фактичними обставинами справи, а саме тим, що Відповідач у добровільному порядку проводить сплату аліментів на користь позивача, що підтверджується квитанціями.Відповідач не погоджується з позовною вимогою щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривен щомісячно. Відповідач працює на посаді директора ТОВ «Віва центр», отримує заробітну плату. Іншого доходу Відповідач не має. Доводи позивача, про те, що відповідача працює неофіційно в ТОВ «МАКФОРТ» на посаді механіка з ремонту автомобілів та отримує дохід у розмірі 10000 гривень на місяць є хибними та спростовуються фактичними обставинами справи. Також доводи Позивача, що відповідач надає в оренду нежитлове приміщення, що належить йому на праві приватної власності та відповідно до Договору оренди отримує дохід у вигляді орендної плати в розмірі 17000 гривень в місяць є хибними, оскільки сторонами зазначений договір було достроково припинено, що підтверджується додатковою угодою, копія якої надається.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, встановлення аліментів в розмірі 7000 гривень є завищеними та не враховують фактичний матеріальний стан відповідача.

Відповідач добровільно сплачує на користь позивача аліменти у розмірі 3000 гривень щомісячно, вважає, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідає його матеріальному стану та відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину, який має становити розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того відповідач добровільно приймає участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини тощо) - покупка іграшок, оплата коштів за додаткові заняття.

Щодо встановлення місця проживання дитини відповідач зазначає, що між ним та позивачем відсутній спір щодо місця проживання малолітньої дитини. Відповідач звертався до Служби у справах дітей районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини. Підставою для звернення із такою заявою стало те, що після розірвання шлюбу їх донька ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю. Та у зв`язку з тим, що фактично з самого моменту окремого проживання, у відповідача з позивачем почалися непорозуміння щодо прийняття відповідачем як батьком дитини участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони ОСОБА_1 та стосовно неможливості нормального спілкування із донькою. Розпорядженням голови районної адміністрації встановлено порядок побачень з дитиною, а також встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що між відповідачем та позивачем відсутній спір щодо встановлення місця проживання дитини, вважає таку позовну вимогу такою, що не підлягає задоволенню, тому що заявлена передчасно.

12.11.2020 року на адресу суду надано відповідь на відзив на позовну заяву про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Відповідно до наданої відповіді позивач просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги від 12.11.2020 року. Позивач зазначає, що перерахування коштів на дитину до розлучення, було не регулярними, а саме: 27.02.2020 року було перераховано суму у розмірі 2000 грн. (призв платежу аліменти); 20.03.2020 року було перераховано суму у розмірі 4000 грн., зазначена сума була перерахована Відповідачем на мою користь не в рахунок аліментів на утримання дитини, як то зазначає Відповідач, а в рахунок ремонту автомобіля позивача, яким протягом довгого періоду користувався ОСОБА_2 . Так, під час керування ОСОБА_2 автомобілем позивача, сталась ДТП, внаслідок якої, автомобілю завдано значної шкоди. Так, автомобіль потребував рихтування переднього та заднього бамперів, рихтування передньої пасажирської двері, лобового скла У зв`язку із цим, була домовленість із Відповідачем, що він частково покриє суму завданих. Зазначені обставини підтверджуються актом виконаних робіт №02 від 17.04.2020 року, відповідно до якого ПП «ЛОСТ» здійснило ремонтні роботи а/м Lanos, державний номер НОМЕР_1 на суму 8200 грн. 00 коп. Аналогічний платіж був здійснений 04.04.2020 року у розмірі 1000 грн. та 24.04.2020 року в розмірі 3000 грн. також в рахунок вищезазначених ремонтних автомобіля. Аліменти на утримання дитини було перераховано лише 27.05.2020 року у розмірі 3000 грн. (призначення платежу аліменти). З серпня 2020 року відповідач перераховує кошти на утримання дитини.

Крім того, на сьогоднішній день ФОП ОСОБА_4 з яким нібито припинені орендні відносини, продовжує здійснювати свою підприємницьку діяльність, а саме продаж товарів ТМ «DUNA» у нежитловому приміщенні АДРЕСА_3 , що підтверджується копією фіскального чека № 3124 від 19.10.2020 року, копією фіскального чеку від 12.11.2020 року. Відповідач з метою зменшення розміру аліментів на утримання своє доньки, навмисне вводить в оману суд, приховуючи свою неофіційну роботу та свій дохід у розмірі 17 000 гривень від надання в оренду нежитлового приміщення ФОП ОСОБА_5

08.12.2020 року на адресу суду представником відповідача адвокатом Гончаровою Ж.В. надано заперечення та відзив на уточнену позовну заяву зміст яких є ідентичним.

12.01.2021 року представником відповідача ОСОБА_6 надано відзив на уточнення позовних вимог (заява від 19.10.2020 року) згідно якого зазначає, що позовна заява щодо стягнення додаткових витрат не підлягає задоволенню оскільки надані чеки на придбання шкільного приладдя, одягу є не допустимими доказами, оскільки не є розрахунковими документами. Позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат викликаних саме розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо.

12.01.2021 року позивачем на адресу суду надано відповідь на відзив на уточнену позовну заяву яка за своїм змістом повторює подані заяви по суті справи.

10.02.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивач ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1 надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити вимоги в повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що відповідач заявив, що не буде утримувати дитину, оскільки ОСОБА_1 подала заяву про розподіл майна. У зв`язку з чим вона вимушена була звернутись до суду із зазначеними вимогами. Дитина не хоче спілкуватись із батьком. Під час зустрічей дитини із батьком, дитина бажала щоб була присутня матір. Зустрічі були на нейтральній території. Представник позивача додатково пояснила, що звертались до психолога, де було встановлено, що дитина боїться, що її забере батько. Батько залишаючи сім`ю обіцяв сплачувати аліменти у розмірі 5500 грн., проте жодного разу зазначену суму не сплатив. Умови які пропонують представник відповідача та відповідач відповідно до запропонованого проекту договору не влаштовують позивача. У судовому засіданні під час розгляду позову про розлучення, ОСОБА_2 чітко зазначив де він працює. Проживаючи у шлюбі відповідач працював завжди неофіційно, здавав приміщення в оренду. Приблизно має заробіток 30 000 грн. на місяць. Позивач отримує 8500 грн. на місяць.

Представник відповідач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували проти позову, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченнях.

ОСОБА_2 додатково пояснив, що не заперечує проти проживання дитини із матір`ю. Зимою будь-яке спілкування із дитиною та матір`ю було припинено, мати та дитина не відповідали на дзвінки, ігнорували смс-повідомлення у зв`язку з чим неодноразово звертався до органу опіки. Будь-яких намірів забрати дитину він не мав та не пропонував дитині. Залишаючи сім`ю зазначав про те, що буде допомагати дитині. Має можливість сплачувати аліменти лише у розмірі 3000 грн., яку і періодично надає. Проти додаткових витрат не заперечує, якщо зазначені витрати будуть оговорені. Проте під час карантину дитина не завжди відвідувала усі гуртки про які зазначає позивач.

ОСОБА_2 зазначив що працює офіційно директором ТОВ «Віва центр». З приводу оренди приміщення зазначив, що договір про оренду був перерваний на підставі додаткової угоди. Коштів за оренду не отримує. Жодної суми на ремонт автомобіля не перераховував, усі гроші що перераховував були на утримання дитини.

Представник органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Комунарському району Борисенкова В.Б. у судовому засіданні просила суд позовні вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат розглянути в інтересах дитини. Відповідно до висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини, члени комісії з питань захисту прав дитини, та в інтересах дитини вважають за доцільне визначити місце проживання дитини разом із матір`ю.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірваний 09.06.2020 року на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо від родини, що підтверджено позивачем та відповідачем у судовому засіданні.

З висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 06.05.2021 року № 1097/01-37/19.04 встановлено, що батьки дитини проживають окремо. Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 . Стан житла відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Дитина забезпечена всім необхідним для виховання, розвитку та відпочинку.Батько малолітньої - ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Стан житла відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини наявні умови для її виховання, розвитку та відпочинку. Під час телефонної бесіди з батьком дівчинки він повідомив, що не заперечує щодо визначення місця проживання малолітньої доньки разом із матір`ю. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини батьки присутніми не були, просили розглядати наявне питання за їхньої відсутності.

Враховуючи вищевикладене, думку членів комісії з питань захисту прав дитини, думку батьків, в інтересах малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив про те, що він не заперечував та не заперечує проти проживання дитини із матір`ю.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Доводи відповідача про те, що спору між сторонами не існує, не можуть братися судом до уваги. Оскільки право на звернення до суду за судовим захистом прав, свобод та інтересів одне із найважливіших конституційних прав громадян. Так, відповідно до частини першої та другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з положеннями статті 4 ЦПК України, яка має назву «Право на звернення до суду за захистом», кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідач в судовому засіданні та в письмових відзивах позовні вимоги про визначення місця проживання дитини жодного разу не визнав, посилаючись на відсутність спору. Проте, позивачка вважає, що відповідач має намір забрати дитину до себе і саме для остаточного вирішення питання про місце проживання дитини звернулась до суду. В судовому засіданні встановлено, що питання про визначення місця проживання дитини між сторонами обговорювалось і до судового розгляду. Так, відповідач пропонував укласти нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини з матір`ю, але сторони не дійшли згоди щодо його умов. Тобто, позивачка має право звертатися до суду, оскільки вважає, що її право порушено і є правові підстави для вирішення вказаного спору.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що відповідач добровільно сплачує на користь позивача аліменти в сумі 3000 грн. з лютого 2020 року. З наданих копії квитанцій вбачається, що призначення платежу визначено як «аліменти» (а.с.61-69, 171-181, 203). Доводи позивач про те, що деякі суми є не аліментами, а відшкодуванням вартості ремонту в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обовязку утримувати дитину.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

Дитина проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено позивачем та відповідачем у судовому засіданні.

За таких обставин, встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на її утримання.

Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_2 офіційно працює в ТОВ «Віва центр» з 14.02.2017 року. Дохід за період з січня 2019 року по жовтень 2019 року становить 42169 грн.

Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податку дохід ОСОБА_2 за І квартал 2020 року становить 14250 грн.

Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «МАКФОРТ» суду не надано.

Згідно відповіді директора ТОВ «МАКФОР» ОСОБА_8 , ОСОБА_2 працював у ТОВ «МАКФОР» з 01.02.2010 р. по 09.02.2017 р. на посаді слюсаря з ремонту автомобілів та був звільнений із займаної посади за власним бажанням. Протягом 2019-2020 років ОСОБА_2 не отримував жодного доходу від ТОВ «МАКФОРТ» (а.с.158).

Відповідач ОСОБА_2 має у власності приміщення АДРЕСА_3 , яке відповідно до договору оренди від 01.11.2019 року надав у користування ОСОБА_4 , діючому від імені ФОП ОСОБА_5 . Орендна плата становить 17000 грн. (а.с.17-19).

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти наведеного посилаючись на те, що між ним та ФОП ОСОБА_5 укладено додаткову угоду до Договору оренди № 1 від 01.11.2019 року датовану 01.12.2019 року відповідно до якої п. 4.2 Договору внесли зміни та виклали наступній редакції: «4.1. Строк договору оренди встановлюється сторонами з 01.11.2019 року по 31.12.2019 рік» (а.с.73).

Відповідно до умов договору 1 від 01.11.2019 року (п.4.3.) якщо орендатор продовжує користуватись об`єктом після закінчення строку даного договору, а орендодавець не має ніяких протиріч протягом місяця, то договір оренди вважається поновленим на строк, який був зазначений в раніше складеному договорі оренди.

Відповідно до чека від 12.11.2020 року наданого позивачем ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_5 здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.129, 139-141).

Отже ФОП ОСОБА_5 і надалі орендує приміщення, і доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він не отримує орендну плату за надане приміщення, суд вважає неправдивими.

Таким чином, дохід відповідача складається із офіційної заробітної плати у ТОВ «Віва Центр» (приблизно 3500 грн. з урахуванням податків та обов`язкових платежів) та коштів за надання приміщення в оренду (суд виходив із суми 17000 грн., яка була зазначена в договорі оренди), всього 20500 грн.

З урахуванням наданих відомостей щодо доходу відповідача, а також відсутності інших утриманців відповідача, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини.

Тому з урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим позовні вимоги ОСОБА_1 в частині утримання дитини задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з 20.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України в діючій редакції, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 15 545 грн. 73 коп., не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивачка просить стягнути додаткові витрати на дитину, які вона понесла у зв`язку з придбанням одягу, взуття, шкільного приладдя, витрат на оплату гуртку з навчання англійської мови, танців, художньої студії, витрат на медичні обстеження та обслуговування.

На підтвердження додаткових витрат позивачем надано довідки про те, що дитина ОСОБА_3 відвідує:

- танцювальну студію «ALIZI NEAM», вартість навчання 450 грн. на місяць з червня 2020 року 500 грн. на місяць, з 28 по 31 жовтня 2020 року дитина відвідувала індивідуальні заняття, вартість 750 грн.(а.с.20,138)

- дитячу художню студію «Червона птаха», вартість навчання 1000 грн., з квітня 2020 року 1600 грн. на місяць (а.с.21).

Надані чеки за придбання рюкзака, канцелярських приладь, іграшок, одягу, взуття (а.с.89-94, 120, 126,127)

Надані чеки за придбання ноутбуку та встановлення операційної системи на нього (а.с.119)

Квитанцію про оплату за навчання англійської мови (а.с. 134, 218).

Суд вважає, що зазначені витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані обставинами у вигляді розвитку здібностей, так як сплачувати за послуги з англійської мови, танців, художньої студії, відвідувати лікаря у приватній клініці - це бажання матері дитини. Відповідно до ст. 49,53 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісячно. Стягнення аліментних зобов`язань викликане саме необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя.

Витрати позивача на придбання ноутбуку за 18500 грн. для навчання дитини обирались позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем. Відповідач погодився придбати ноутбук для дитини за 8000 грн. та перерахував для цього 4000 грн. отже, вимоги про стягнення половини вартості придбаного ноутбуку не ґрунтуються на законі.

Відвідування на даний час дитиною танцювального гуртка, художньої студії, курсів англійської мови не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, не свідчить про їх подальше відвідування, а в переважній більшості це відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Відповідач погоджується нести витрати пов`язані з додатковим розвитком дитини, але після узгодження з ним. Тому позивачці необхідно приймати рішення про відвідування додаткових гуртів для розвитку дитини після узгодження з відповідачем, якщо вона бажає отримувати від нього компенсацію половини таких витрат.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Тобто, якщо це витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини, наприклад танців, малювання, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини у хореографічній, художній школі з вказівкою тривалості повного курсу навчання, підтвердити витрати пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь, періодичність їх придбання.

Аналогічно у випадку наявності особливих здібностей дитини у поглибленому вивченні іноземної мови, що підтверджується відзнакою у мовних олімпіадах або перемогою у конкурсах або навпаки потреба у зайняттях у зв`язку з порушенням розвитку здібностей дитини, необхідно надати відповідні рекомендації, а також розрахунок вартості відповідного курсу навчання з урахуванням його тривалості.

В судовому засіданні не встановлено, що витрати позивача на вивчення англійської мови зумовлені із розвитком її здібностей в знанні англійської мови, а тому суд не може віднести зазначені витрати до додаткових витрат. Крім того, згідно позовної заяви, дитина вивчає англійську мову у «Планеті знань», а відповідно до дублікатів квитанцій оплата здійснена на ФОП ОСОБА_9 . Будь-яких доказів того що ОСОБА_10 викладає англійську мову у «Планеті знань» суду не надано. Таким чином, неможливо встановити чи дійсно зазначена оплата була здійснена саме за навчання дитини англійської мови та за який період здійснено оплату. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 наділена особливими здібностями в заняттях танцями і це потребує подальшого розвитку.

Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині.

В даному випадку суду не надано рекомендацій лікарів щодо необхідного обстеження, лікування ОСОБА_3 , призначених медикаментів. Крім того, необґрунтована необхідність звернення саме до лікарів, які надають оплатні медичні послуги.

За таких обставин, підстав для стягнення додаткових витрат в сумі 15 545 грн. 73 коп. суд не вбачає.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп. за позовні вимоги про визначення місця проживання дитини, оскільки позов в цій частині був задоволений, то вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215,224-228 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Комунарському району про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та визначення місця проживання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_5 , працює директором ТОВ «Віва Центр, ЛТД Ко») на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з 20.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 80 коп. та на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська