Ухвала

18 травня 2021року

м. Київ

справа № 520/1677/18

провадження № 61-7044св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Мартєва С. Ю.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення приватного нотаріуса, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Одеська міська рада звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 12 квітня 2016 року за № ОД 97; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є. В. від 02 серпня 2016 року за індексним номером 30736887; зобов`язати ОСОБА_1 за свій рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом приведення самочинно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 у відповідність до технічного паспорта, виготовленого станом на 18 квітня 1994 року.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області 12 квітня 2016 року за № ОД 97 щодо квартири АДРЕСА_1 . Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є. В. від 02 серпня 2016 року за індексним номером 30736887 щодо квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 за свій рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом приведення самочинно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 у відповідність до технічного паспорта, виготовленого станом на 18 квітня 1994 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2018 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким про відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду міста Одеси.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича, третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення приватного нотаріуса, зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддівТретьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. Ю. Мартєв