Номер провадження: 22-ц/813/7006/21
Номер справи місцевого суду: 947/4545/21
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратея Олексія Вікторовича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року про відмову у відкритті провадження по справі за заявою лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратея Олексія Вікторовича про надання громадянці примусової амбулаторної психіатричної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратей Олексій Вікторович звернувся до суду із заявою про надання громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусової амбулаторної психіатричної допомоги в умовах КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року відмовлено лікарю-психіатру Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратею Олексію Вікторовичу у відкритті провадження за його заявою на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України (є таке, що набрало законної сили рішення про той самий предмет і з тих самих підстав та між тими самими сторонами).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратей Олексій Вікторович подав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявник вже звертався до суду з аналогічною заявою про надання громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусової амбулаторної психіатричної допомоги в умовах КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР, яка рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09.06.2020 року була задоволена, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Проте колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст..339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст..340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. У випадках, коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, заклад з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин.

Відповідно до ст..12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої письмової згоди особи або без письмової згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду.

Питання про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку вирішується судом за місцем проживання особи. Письмова заява про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку направляється до суду лікарем-психіатром. До письмової заяви, в якій повинні бути викладені підстави для надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди та без письмової згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок лікаря-психіатра, який містить обгрунтування про необхідність надання особі такої допомоги.

Особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги.

У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи письмову заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До письмової заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

У разі погіршення стану психічного здоров`я особи, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, та ухилення від виконання цією особою або її законним представником рішення суду про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку психіатрична допомога може надаватися на підставах та в порядку, передбачених статтями 14, 16 і 17 цього Закону.

Надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про задоволення заяви фізичної особи чи її законного представника про припинення надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2020 року лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратей Олексій Вікторович звертався до Київського районного суду м.Одеси із заявою про надання ОСОБА_1 , 1977 року народження, мешканки АДРЕСА_1 , амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09.06.2020 року заяву лікаря-психіатра Кондратея О.В. було задоволено та надано дозвіл на надання громадянці ОСОБА_1 , 1977 року народження, примусової амбулаторної психіатричної допомоги в умовах Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради.

09.02.2021 року лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратей Олексій Вікторович повторно звернувся до Київського районного суду м.Одеси із заявою про надання громадянці ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів від 22.12.2020 року про необхідність продовження надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги з госпіталізацією останньої до закладу з надання психіатричної допомоги.

Проте суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, посилаючись на рішення Київського районного суду м.Одеси від 09.06.2020 року, яким вже було вирішено питання про надання ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Проте, відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку лікар-психіатр надсилає до суду за місцем проживання особи письмову заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку та до письмової заяви надає висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги.

Оскільки, під час проведення огляду 22 грудня 2020 року комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність продовження ОСОБА_1 психіатричної допомоги, лікар ОСОБА_2 в порядку ст. 12 ЗУ «Про психіатричну допомогу» і звернувся до суду з відповідною заявою про продовження надання громадянці ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені у Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (ст. ст. 8, 10).

Ця норма кореспондує з нормою Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка міститься в статті 6 «Право на справедливий суд».

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230). Зокрема, обов`язковому дотриманню підлягає застосування процесуальних повноважень вищими судовими інстанціями з позицій передбачуваності (прогнозованості) з точки зору учасників справи (рішення у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 41, «Мельник проти України», заява № 23436/03, п. 26).

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що застосовані державою обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження входить у сферу застосування п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Ashingdane v. The United Kingdom», заява № 8225/78, п. 57; «Fayed v. The United Kingdom», заява № 17101/90, п. 65; «Markovic and Others v. Italy», заява № 1398/03, п.п. 100-102).

Відмова у відкритті провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України у зв`язку з вирішенням судом питання про надання ОСОБА_1 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку через формулювання поданої лікарем ОСОБА_2 заяви, як «надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги» замість фактичного «про продовження надання примусової амбулаторної психіатричної допомоги» в даному випадку має ознаки надмірно формалістичного підходу, який застосований судом в якості позбавлення заявника у доступі до правосуддя, внаслідок чого відсутнє пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою, оскільки лікар з такою заявою звернувся до суду з дотриманням порядку, встановленого наведеною нормою, а саме після вирішення питання комісією лікарів про необхідність продовження надання пацієнту відповідного лікування.

За таких обставин, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.6, 379, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради Кондратея Олексія Вікторовича задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17.05.2021 року

Головуючий : О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк