КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4555/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Мутаф Володимира Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року, ухваленого під головуванням судді Саадулаєвої А.І.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання ПАТ "Комерційний банк "Надра" подати реєстратору державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 25 липня 2012 року за №12785826, об`єкт обтяження - автомобіль марки ІNFINITI ЕХ 35, номер кузову НОМЕР_1 та приватного обтяження, зареєстрованого 26 липня 2012 року за №12788640, об`єкт обтяження - автомобіль марки ІNFINITI ЕХ 35, номер кузову НОМЕР_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що 23 серпня 2007 року між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "Авторай" укладено кредитний договір №05/08/2007/840-К/576. В забезпечення кредитних зобов`язань між сторонами кредитного договору укладено договір застави товарів в обороті №05/04/2007/840-3/236-33, із змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 20 травня 2008 року. Предметом застави є автомобіль марки ІNFINITI ЕХ 35, номер кузову НОМЕР_1 .

Вказує, що ТОВ "Авторай" продало автомобіль ОСОБА_2 , а остання продала його ОСОБА_1 .

Згодом ОСОБА_1 стало відомо, що автомобіль перебуває під обтяженнями, що визначені у позовних вимогах.

Вказує, що відповідно до статті 40 Закону України "Про заставу" у разі продажу предмета застави в обороті право застави припиняється.

Також вказує, що ТОВ "Авторай" ліквідовано та відповідно до статті 609 ЦК України зобов`язання за кредитним договором є припиненим, а відтак і похідне зобов`язанн щодо застави.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Мутаф В.А. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду не містить належного обґрунтування. Висновки про те, що позивач не є добросовісним набувачем, оскільки ОСОБА_3 не повідомила заставодержателя про продаж майна, вважає безпідставними. Зазначає, що він не мав доступу до відповідних реєстрів.

Вказує на взаємовиключність висновків суду, оскільки суд зазначив про припинення договору застави, однак в той же час зазначив, що заборона не підлягає скасуванню.

Окрім того, скаржник вказує на правові висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2020 року при розгляді справ №761/3615/19, №761/11267/18.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статтею 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 23 серпня 2007 року між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "Авторай" укладено кредитний договір №05/08/2007/840-К/576.

24 квітня 2008 року між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "Авторай" укладено Договір застави товарів в обороті №05/04/2008-3/236-33 з метою забезпечення виконання зобов`язань за вище вказаним кредитним договором.

20 травня 2008 року між ПАТ "Комерційний банк "Надра" та ТОВ "Авторай" укладено Додаткову угоду №1 до Договору застави товарів в обороті №05/04/2008-3/236-33, яким змінено предмет договору. Вказаними змінами, поміж іншого було включено в предмет застави автомобіль INFINITI ЕХ 35, номер кузову НОМЕР_1 .

Відповідно до даних договору купівлі-продажу 5141/2016/050621 транспортного засобу від 06 вересня 2016 року, укладеного в сервісному центрі РСЦ МВС України в Одесі, автомобіль перебував у власності ОСОБА_2 та був проданий ОСОБА_1 . Автомобіль поставлено на облік 06 вересня 2016 року та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03 квітня 2020 року №65496292, 25 липня 2012 року зроблено запис про приватне обтяження, зокрема, зазначеного автомобіля, обтяжувач - ПАТ "КБ "Надра", боржник - TOB "Авторай".

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03 квітня 2020 року №65496468, 26 липня 2012 року зроблено запис №12788640 про приватне обтяження, зокрема, зазначеного автомобіля, обтяжувач - ПАТ "КБ "Надра", боржник - TOB "Авторай".

Установлено також, що постановою Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України, Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової І.О., треті особи: Одеська філія Державного підприємства "Національні інформаційні системи", ОСОБА_3 про припинення приватного обтяження. При розгляді цієї справи установлено, що на момент відчуження транспортного засобу на користь ОСОБА_1 у 2016 році автомобіль перебував у заставі, зареєстрованій у встановленому законом порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Судом не установлено наявності згоди кредитора на відчуження автомобіля.

Суд також вказав, що відчуження автомобіля відбулося всупереч положенням частини 2 статті 586 ЦК України, частини 2 статті 17 Закону України "Про заставу", оскільки ОСОБА_3 відчужила майно, яке перебувало в заставі ПАТ "КБ "Надра" й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, не повідомивши про це заставодержателя та не отримавши його згоди, що виключає добросовісність набуття майна позивачем.

З посиланням на зазначений висновок, суд також вказав на те, що обставина ліквідації юридичної особи не має правого значення.

Суд також зазначив, що диспозиція статті 40 Закону України "Про заставу" не визначає, що застава припиняється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Поняття застави визначено у статті 572 ЦК України, згідно якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Аналогічні положення містить статті 1 Закону України "Про заставу".

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно частини першої статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

З огляду на наведені норми законодавства, установивши, що на час придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про його обтяження, суд першої інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не містить належного обґрунтування, відхиляються апеляційним судом, оскільки судом наведено мотиви прийнятого рішення з посиланням на досліджені докази, норми права, які застосував суд, а також правові позиції Верховного Суду.

Аргументи скаржника про неврахуванням висновків Верховного Суду у справі №761/3615/19 та у справі №761/11267/18 відхиляються апеляційним судом, оскільки при розгляді цих справ судами установлено відсутність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження рухомого майна на момент придбання цього майна за відплатним договором. Натомість у справі, що переглядається апеляційним судом, установлено наявність обтяження у відповідному реєстрі на момент придбання позивачем транспортного засобу.

Твердження скаржника про те, що позивачу не відомо було про наявність обтяжень не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мутаф Володимира Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова