ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2734/21 Справа № 177/1953/19 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м.Кривий Ріг

справа № 177/1953/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Глеюватська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, Глеюватське ремонтно-експлуатаційне підприємство

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року,яке ухвалено суддею Строговою Г.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст судового рішення складено 13 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Глеюватське ремонтно-експлуатаційне підприємство про визнання незаконним розпорядження про розірвання контракту, наказу про звільнення з роботи, про поновлення на роботу, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року визнано протиправним та скасовано розпорядження про розірвання контракту голови Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №22-к від 30.10.2017 року, скасовано наказ Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року.

На виконання зазначеного рішення позивача було поновлено на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року, тобто, всупереч рішенню суду про поновлення позивача на посаді з 31 жовтня 2017 року, останнього поновлено на роботі з 13 листопада 2019 року. При цьому, не виконано рішення суду в частині виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Як вбачається зі змісту розпорядження голови Глеюватської сільської ради № 22-к від 30.10.2017 року та наказу № 57 від 13.11.2019 року про поновлення на роботі, вони не відповідають вимогам законодавства та рішенню суду про поновлення позивача на роботі.

Крім допущених порушень при поновлені ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського КРЕП, на підставі розпорядження сільського голови Глеюватської сільської ради Криворізького району за № 33-к від 14 листопада 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » Наказом від 14 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства, в зв`язку з закінченням дії контракту 03.12.2017 року, що був укладений між Глеюватською сільською радою Криворізького району (Орган правління майном) і ОСОБА_1 03.12.2015 року строком дії з 03.12.2015 року по 03.12.2017 року, яким визначені взаємні права та обов`язки ОСОБА_1 , як директора комунального підприємства.

Позивач вважає таке звільнення незаконним, з огляду на наступне.

Згідно наказу № 76 від 02.12.2015 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства, ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства.

Відповідно п.5.2. зазначеного контракту, дійсний контракт припиняється у разі: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за згодою сторін; в) інших підстав, передбачених законодавством та цим Контрактом.

Але, як було встановлено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року, розпорядженням сільської голови Глеюватської сільської ради Криворізького району від 30 жовтня 2017 року «Про розірвання контракту з ОСОБА_1 », контракт від 03.12.2015 року був розірваний 30 жовтня 2017 року в односторонньому порядку у відповідності до пункту 5.3. підпунктів Б) та Ж) зазначеного контракту на підставі наказу Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора.

Тобто, дійсний контракт було достроково розірвано за ініціативою сільської голови Глеюватської сільської ради Криворізького району з інших підстав, у відповідності до пункту 5.3. підпунктів Б) та Ж).

На час закінчення терміну дії контракту, який зазначено контрактом саме 03.12.2017 року, позивач вже був звільнений з інших підстав, а не у зв`язку закінченням дії контракту 03.12.2017 року.

За позовом ОСОБА_1 рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року, його було поновлено на посаду з 31.10.2017 року, тобто дія контракту була відновлена, контракт вважається дійсним.

Відповідно п.5.5. контракту, яким зазначено, що після закінчення терміну дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що оскільки судом його поновлено на посаду директора з 30.10.2017 року, тобто з дати коли термін дії контракту ще не закінчився, а не після спливу строку дії контракту 03.12.2017 року, контракт, не було розірвано сторонами контракту, тому дії відповідачів щодо звільнення його з посади є неправомірними.

Позивач вважає, що розпорядження сільського голови № 33-к від 14 листопада 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ № 58 від 14 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про звільнення ОСОБА_1 » є незаконними, прийняті з порушенням чинного законодавства про працю, тому підлягають скасуванню.

Також позивач вважає, що був порушений порядок звільнення його з посади директора в зв`язку з невиконанням судового рішення від 30.09.2019 року про поновлення на роботі та наступним незаконним звільненням. Він не був повідомлений про поновлення на посаді директора, фактично не був поновлений на роботі - не допущений на своє робоче місце і не міг виконувати повноваження директора підприємства з дня його незаконного звільнення, тобто з 30.10.2017 року. Йому не була надана та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи, він не був ознайомлений з розпорядженням від 14.11.2019 року про розірвання з ним контракту, отримав копії розпорядження та наказу про звільнення через поштове відділення рекомендованим листом 27 листопада 2019 року.

На підставі наведеного вище, позивач просив суд визнати розпорядження сільського голови Глеюватської сільської ради Криворізького району за № 33-к від 14 листопада 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » - протиправними та скасувати; наказ № 58 від 14 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 14 листопада 2019 року у зв`язку з закінченням дії контракту 03.12.2017 року скасувати; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 14 листопада 2019 року; наказ № 57 від 13.11.2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про скасування наказу та поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року скасувати. Зобов`язати Глеюватське комунальне ремонтно-експлуатаційне підприємство здійснити запис про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року, про що здійснити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 ;визнати дійсним контракт від 03 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 і Глеюватською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області, в особі голови сільради, про призначення ОСОБА_1 на посаду директора; стягнути з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9110,41 грн.; допустити негайне виконання Глеюватським комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємством рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітку в межах місячного платежу; стягнути з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства на корить ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000, 00 грн.; стягнути з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства на корить ОСОБА_1 витрати по наданню правових послуг адвокатом в сумі 4000,00 грн

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що судом першої інстанції в повній мірі не було проведено аналізу заявлених позовних вимог.

Так, судом першої станції не враховано, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року позивача ОСОБА_1 поновлено на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року, однак відповідно до Наказу № 57 від 13.11.2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства позивача поновлено на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року, тобто, всупереч рішенню суду про поновлення позивача на посаді з 31 жовтня 2017 року, останнього поновлено з 13 листопада 2019 року. При цьому, не виконано рішення суду в частині виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, судом не враховано, що згідно наказу № 76 від 02.12.2015 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства, позивача було призначено на посаду директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства відповідно до контракту, укладеного 03.12.2015 року між Глеюватською сільською радою, в особі Глеюватського сільського голови та ОСОБА_1 .

Відповідно п.5.2. зазначеного контракту, дійсний контракт припиняється у разі: а) після закінчення терміну дії контракту; б) за згодою сторін; в) інших підстав, передбачених законодавством та цим Контрактом.

Але, як було встановлено рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року, розпорядженням сільської голови Глеюватської сільської ради Криворізького району від 30 жовтня 2017 року «Про розірвання контракту з ОСОБА_1 », контракт від 03.12.2015 року був розірваний 30 жовтня 2017 року в односторонньому порядку у відповідності до пункту 5.3. підпунктів Б) та Ж) зазначеного контракту на підставі наказу Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора.

Тобто, дійсний контракт було достроково розірвано за ініціативою сільської голови Глеюватської сільської ради Криворізького району з інших підстав у відповідності до пункту 5.3. підпунктів Б) та Ж).

На час закінчення терміну дії контракту, який зазначено контрактом саме 03.12.2017 року, позивач вже був звільнений з інших підстав, а не в зв`язку закінченням дії контракту 03.12.2017 року.

За позовом ОСОБА_1 рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року, його було поновлено на посаду з 31.10.2017 року, тобто дія контракту була відновлена, отже контракт вважається дійсним.

Відповідно п.5.5. контракту, яким зазначено, що після закінчення терміну дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін.

З урахуванням зазначеного, апелянт вважає, що оскільки судом його поновлено на посаду директора з 30.10.2017 року, тобто з дати коли термін дії контракту ще не закінчився, а не після спливу строку дії контракту 03.12.2017 року, контракт, не було розірвано сторонами контракту, тому дії відповідачів щодо звільнення його з посади є неправомірними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Кірлаша В.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до контракту, укладеного 03.12.2015 між Глеюватською сільською радою, в особі Глеюватського сільського голови, та ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Глеюватського КРЕП, згідно розпорядження сільського голови № 18-к від 03.12.2015 і з ним укладений контракт на строк з 03.12.2015 року по 03.12.2017 року (а.с.9-13).

Відповідно до п. 5.2. «А» вказаного контракту, він припиняється після закінчення терміну його дії, який відповідно до п. 6.1. діє з 03.12.2015 року по 03.12.2017 року.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 22-к від 30.10.2017 року «Про розірвання контракту з ОСОБА_1 », скасовано наказ Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Глеюватського КРЕП, поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року, стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.10.2017 року по 30.09.2019 року в розмірі 141510,50 грн. та 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вказане рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.12.2019 року змінено в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутого з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства із зменшенням суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 141 510, 50 грн. до 92 655,52 грн. (а.с.138-142).

На виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року, наказом в.о. директора Глеюватської КРЕП від 13.11.2019 року № 57, скасовано наказ Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Глеюватського КРЕП.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського КРЕП з 13.11.2019 року та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (а.с.18).

14.11.2019 року, на підставі розпорядження голови Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 33-к та контракту від 03.12.2019 року, наказом в.о. директора Глеюватської КРЕП від 14.11.2019 року № 58 ОСОБА_1 звільнено з посади директора Глеюватського КРЕП з 14.11.2019 року, у зв`язку із закінченням дії контракту 03.12.2017 року (а.с.20).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що зміст розпорядження голови Глеюватської сільської ради № 22-к від 30.10.2017 року та наказу № 57 від 13.11.2019 року про поновлення позивача на роботі не відповідають вимогам законодавства та рішенню суду про поновлення позивача на роботі та вказане рішення суду не виконано в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач посилався на те, що розпорядження сільського голови № 33-к від 14 листопада 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ № 58 від 14 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про звільнення ОСОБА_1 » є незаконними, прийнятим з порушенням чинного законодавства про працю, тому належить скасуванню.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконними та скасування розпорядження № 33-к від 14 листопада 2019 року, наказу № 58 від 14 листопада 2019 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 14 листопада 2019 року, визнання дійсним контракту від 03 грудня 2015 року та стягнення з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітку в межах місячного платежу та моральної шкоди, оскільки відповідач мав право звільнити позивача у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Крім того, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування наказу № 57 від 13.11.2019 Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року та зобов`язання Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційне підприємства здійснити запис про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року, про що здійснити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 з тих підстав, що в матеріалах справи відсутня копія трудової книжки, яка не містить зазначеного запису, що позбавляє суд можливості встановити наявність спору з даного приводу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконними та скасування розпорядження № 33-к від 14 листопада 2019 року, наказу № 58 від 14 листопада 2019 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 14 листопада 2019 року, визнання дійсним контракту від 03 грудня 2015 року та стягнення з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітку в межах місячного платежу та моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до статті 23 Кодексу законів про працю України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно наказу № 76 від 02.12.2014 року Глеюватського КРЕП та розпорядження голови Глеюватської сільської ради №18-к від 03.12.2015 року позивач призначений на посаду директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства та з ним укладено контракт на строк з 03.12.2015 року по 03.12.2017 року, яким визначені взаємні права та обов`язки позивача та Глеюватської сільради. Тобто у наказі про призначення на посаду позивача вказаний строк на який працівник наймається на роботу.

Вказані обставини встановлені рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року, яке, відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Чинним законодавством передбачено, що власник, який бажає розірвати трудові відносини, повинен не пізніше, ніж в останній день роботи працівника за строковим договором, видати наказ про його звільнення на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Особливістю припинення трудових відносин у зв`язку із закінченням строку трудового договору є те, що працівник не повинен подавати відповідної заяви про звільнення, а роботодавець не зобов`язаний попереджати працівника про звільнення. Адже сторони домовилися про припинення договору заздалегідь, ще при його укладенні.

Вказані висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 03.07.2020 року у справі № 522/15717/18, провадження № 61-6215св19 та Постанові Верховного Суду від 17.12.2020 року у справі № 940/10831/18, провадження № 61-3894св20.

Позивачем по справі не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 12,82 ЦПК України, які б свідчили про те, що після закінчення строку дії контракту сторони досягли домовленості про продовження трудових відносин шляхом укладення нового контракту, рівно як і не надав доказів незаконності наказів про його звільнення.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач по справі мав право звільнити позивача у зв`язку із закінченням дії контракту, оскільки не пролонгація цього контракту та не підписання нового контракту на наступний день закінчення строку дії цього контракту є підставою для припинення разом з цим контрактом будь-яких трудових відносин між сторонами та звільнення працівника на підставі п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

При цьому колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що судом не враховано, що дійсний контракт було достроково розірвано за ініціативою сільської голови Глеюватської сільської ради Криворізького району з інших підстав у відповідності до пункту 5.3. підпунктів Б) та Ж) контракту та на час закінчення терміну дії контракту, який зазначено контрактом саме 03.12.2017 року, позивач вже був звільнений з інших підстав, а не у зв`язку закінченням дії контракту 03.12.2017 року, оскільки власник, який бажає розірвати трудові відносини, повинен не пізніше, ніж в останній день роботи працівника за строковим договором, видати наказ про його звільнення на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України та позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що після закінчення строку дії контракту сторони досягли домовленості про продовження трудових відносин шляхом укладення нового контракту. При цьому слід зауважити, що той факт, що дійсний контракт було достроково розірвано за ініціативою сільської голови Глеюватської сільської ради Криворізького району та рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 22-к від 30.10.2017 року «Про розірвання контракту з ОСОБА_1 », скасовано наказ Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Глеюватського КРЕП, поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року, стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.10.2017 року по 30.09.2019 року в розмірі 141510,50 грн. та 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, не є підставою вважати, що контракт був пролонгований.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що за позовом ОСОБА_1 рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року, його було поновлено на посаду з 31.10.2017 року, тобто дія контракту була відновлена, отже контракт вважається дійсним, так як відповідно до контракту, укладеного 03.12.2015 року між Глеюватською сільською радою, в особі Глеюватського сільського голови, та ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Глеюватського КРЕП, згідно розпорядження сільського голови № 18-к від 03.12.2015 і з ним укладається контракт, яким чітко визначено строк його дії, а саме з 03.12.2015 року по 03.12.2017 року (а.с.9-13). Таким чином, відповідно до вимог п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення контракту, в даному випадку, є припинення строку його дії.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідно п.5.5. контракту, яким зазначено, що після закінчення терміну дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін та оскільки судом його поновлено на посаду директора з 30.10.2017 року, тобто з дати, коли термін дії контракту ще не закінчився, а е після спливу строку дії контракту 03.12.2017 року, контракт, не було розірвано сторонами контракту, тому дії відповідачів щодо звільнення його з посади є неправомірними, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 5.5 контракту передбачено, що після закінчення терміну дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін, однак сторонами не було погоджено продовження строку дії контракту та не було укладено новий контракт на інший термін. При цьому наявність рішення суду про поновлення позивача на роботі з 30.10.2017 року, тобто з дати коли термін дії контракту ще не закінчився, не є відповідною правовою підставою вважати, що контракт між сторонами був продовжений.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження № 33-к від 14 листопада 2019 року, наказу № 58 від 14 листопада 2019 року, поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 14 листопада 2019 року, визнання дійсним контракту від 03 грудня 2015 року та стягнення з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітку в межах місячного платежу та моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що після закінчення строку дії контракту сторони досягли домовленості про продовження трудових відносин шляхом укладення нового контракту, рівно як і не надано доказів незаконності наказів про його звільнення, що свідчить про те, що відповідач мав право звільнити позивача у зв`язку із закінченням дії контракту.

Однак колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування наказу № 57 від 13.11.2019 Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року та зобов`язання Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційне підприємства здійснити запис про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року з тих підстав, що в матеріалах справи відсутня копія трудової книжки, яка не містить зазначеного запису, що позбавляє суд можливості встановити наявність спору з даного приводу, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 22-к від 30.10.2017 року «Про розірвання контракту з ОСОБА_1 », скасовано наказ Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Глеюватського КРЕП, поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року, стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.10.2017 року по 30.09.2019 року в розмірі 141510,50 грн. та 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вказане рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.12.2019 року змінено в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягнутого з Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства із зменшенням суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 141 510, 50 грн. до 92 655,52 грн.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року, наказом в.о. директора Глеюватської КРЕП від 13.11.2019 року № 57, скасовано наказ Глеюватсько комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 66 від 30.10.2017 року про звільнення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського КРЕП та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського КРЕП з 13.11.2019 року та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, що суперечить ухваленому судом рішенню, тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Глеюватське ремонтно-експлуатаційне підприємство про визнання незаконним наказу про поновлення на роботі та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вкзаані позовні вимоги задовольнити, скасувати Наказ № 57 від 13 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про скасування наказу та поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року та зобов`язати Глеюватське комунальне ремонтно-експлуатаційне підприємство здійснити запис в Наказі № 57 від 13 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про скасування наказу та поновлення на посаді ОСОБА_1 » про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що в матеріалах справи відсутня копія трудової книжки, яка не містить зазначеного запису, що позбавляє суд можливості встановити наявність спору з даного приводу, оскільки судом не враховано, що позивач не ставить питання про внесення виправлень у трудову книжку позивача, а ставить питання про скасування Наказу № 57 від 13.11.2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства, яким позивача поновлено на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року, що суперечить рішенню Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року, яким позивача поновлено на посаді з 31 жовтня 2017 року, а не з 13 листопада 2019 року.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції на те, що рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2019 року, яке змінено постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.12.2019 року, не виконано в частині виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, тому з відповідач на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час невиконання рішення суду, оскільки позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку в зв`язку з невиконанням рішення суду в частині виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в даному спорі заявлено не було.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Глеюватське ремонтно-експлуатаційне підприємство про визнання незаконним наказу про поновлення на роботі з ухваленням в цій частині нового рішення про про скасування Наказу № 57 від 13 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про скасування наказу та поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року та зобов`язання Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства здійснити запис в Наказі № 57 від 13 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про скасування наказу та поновлення на посаді ОСОБА_1 » про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Глеюватське ремонтно-експлуатаційне підприємство про визнання незаконним наказу про поновлення на роботі та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, Глеюватське ремонтно-експлуатаційне підприємство про визнання незаконним наказу про поновлення на роботі задовольнити.

Скасувати Наказ № 57 від 13 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про скасування наказу та поновлення на посаді ОСОБА_1 » в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 13 листопада 2019 року.

Зобов`язати Глеюватське комунальне ремонтно-експлуатаційне підприємство здійснити запис в Наказі № 57 від 13 листопада 2019 року Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства «Про скасування наказу та поновлення на посаді ОСОБА_1 » про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Глеюватського комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства з 31 жовтня 2017 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: