Справа № 638/4958/21
Провадження № 2-з/638/279/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В.В.

за участю секретаря - Шевченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №638/4958/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей про відібрання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей про відібрання дитини.

19.05.2021 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої остання просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передавати ОСОБА_1 доньку ОСОБА_3 щотижня з 11:00 кожного вівторка до 11:00 кожної суботи. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що 25.03.2021 року відповідач ОСОБА_2 без згоди матері, з якою проживала дитина, самовільно її забрав. Після відібрання доньки відповідач в телефонних розмовах повідомляв, що вживає алкогольні напої, до останнього часу ніде не працював. На вимогу матері передати доньку відповідач не реагує, для побачень доньку також не передає, що може мати негативні наслідки для дитини в її віці, так як дитині потрібен догляд. Дитина страждає від розлучення з матір`ю, відсутність тісного зв`язку з нею у дитини такого віку, а також позбавлення звичного для неї способу життя може призвести до тяжких психологічних наслідків в першу чергу для дитини. Просить суд задовольнити заяву.

21.05.2021 на електронну адресу Дзержинського районного суду м. Харкова надійшли заперечення від представника відповідача ОСОБА_4 на заяву про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її находження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заяву позивача необхідно задовольнити з урахуванням наступного.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 3 якої передбачено, що позов може забезпечуватись встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України встановлена заборона вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Як вбачається з матеріалів справи, відносини між сторонами, що є предметом позову у даній справі, виникли з приводу визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом батьком. Факт проживання малолітньої дитини з батьком, відповідачем у справі, останнім не спростовується.

Обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та докази, надані на їх підтвердження, свідчать про наявність фактичних обставин, з яким закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову.

Суд враховує, що тривалий розгляд даної справи без можливості спілкування дитини з матір`ю може призвести до втрати емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення її позову.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням прав матері і дитини на особисте спілкування, ставлення матері до виконання своїх обов`язків, відсутність випадків, які обмежують право на таке спілкування, суд вважає доводи заяви такими, що заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, і саме під час вирішення даного спору підлягають доведенню твердження позивача про неправомірну зміну місця проживання дитини, що не може бути вирішено під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що таке забезпечення шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передавати ОСОБА_1 малолітню доньку ОСОБА_3 щотижня з 11:00 кожного вівторка до 11:00 кожної суботи є співмірним заявленим позовним вимогам, відповідає інтересам малолітньої дитини на контакт із матір`ю і не порушує права відповідача, як батька.

Враховуючи предмет позову, обраний позивачем, вид його забезпечення у вигляді зобов`язання відповідача надати їй можливість безперешкодного спілкування та побачення з дитиною протягом певного проміжку часу, суд зауважує, що таке забезпечення не вирішує спір по суті, а лише спрямоване на збереження сімейних відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю.

Суд вважає, що зустрічі матері з дитиною у зазначені періоди часу будуть відповідатимуть інтересам як матері так і дитини, та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку, якщо позов буде задоволено.

Збереження відносин та контакту малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

Такі висновки узгоджуються із висновками щодо застосування відповідних норм права, наведених Верховним Судом в постанові від 04 квітня 2018 року (справа №344/16653/16-ц).

При цьому спільне проведення часу матері та дитини не порушуватиме прав відповідача та не призведе до негативних наслідків для останнього, з огляду на наявність спору про визначення місця проживання дитини.

Заперечення відповідача на заяву про забезпечення позову суд залишає без розгляду, оскільки вони не підписані належним чином з боку представника ОСОБА_4 , що є порушенням ч.2 ст.183 ЦПК України.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №638/4958/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей про відібрання дитини задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей, про відібрання дитини шляхом встановлення обов`язку відповідача передавати матері ОСОБА_1 її малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня: з 11.00 год. кожного вівторка до 11.00 год. кожної суботи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Щепіхіна