Справа № 459/3218/19 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/729/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:70
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П., суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, про звільнення від сплати аліментів, заборгованості по аліментах та стягнення аліментів, у якому просив: 1) звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що виникла у період з 01.01.2019 року по 11.07.2020 року; 2) звільнити його від подальшої сплати аліментів в користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина; 3) стягнути з відповідачки аліменти в його користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 її доходів.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач на виконання рішення суду від 04.04.2011 року має обов`язок сплачувати аліменти на двох дітей, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 років народження. Зазначав, що з 01.01.2019 року по 11.07.2020 року діти фактично мешкали з ним, оскільки відповідачка перебувала на роботі за кордоном, а тому на підставі ст. 197 СК України просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за згаданий період часу. Також зазначав, що старший син 02.07.2019 року став повнолітнім, а менший син мешкає з ним, тому просив звільнити його від обов`язку сплати аліментів на останнього та стягнути такі з відповідачки (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами, присуджених до стягнення рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 квітня 2011 року у цивільній справі № 2-700/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , до їх повноліття, починаючи з 10 березня 2011 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період з 01 січня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 11 листопада 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 122-126).

Дане рішення оскаржив представник відповідачки.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом не враховано те, що рішенням суду від 27.06.2014 року місце проживання дітей визначено з матір`ю, а також те, що позивач не дав дозволу на виїзд дитини за кордон разом з нею у зв`язку з необхідністю її працевлаштування, у зв`язку з чим вона змушена була залишити дитину зі своєю сестрою, ОСОБА_6 (а.с. 139-147).

Апелянт та її представник, будучи своєчасно повідомленими про апеляційний розгляд справи 17 травня 2021 року, в судове засідання не з`явилися. В той же час, 17 травня 2021 року представник відповідачки (апелянта) і автор апеляційної скарги, адвокат Шарко С.В., надіслав на адресу суду заяву, яка містить прохання «судове засідання по справі призначене на 17.05.2021 10:00 проводити без участі сторони Апелянта (Відповідача)».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

За змістом частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються до стягнення на користь того з батьків (або інших законних представників дитини), разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, часткове задоволення позовних вимог суд обґрунтовує тим, що протягом періоду з січня 2019 року по 11 липня 2020 року діти сторін спору проживали саме з батьком (позивачем), оскільки їхня мати (відповідачка) перебувала за межами України.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачка (як апелянт) мала б належними та допустимими доказами спростувати факт проживання дітей протягом періоду з 01 січня 2019 року по 11 липня 2020 року саме з батьком.

В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачка подала до суду свій письмовий Відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з посиланням на те, що «Позивач не надав жодних доказів перерахованих статтями 188, 197 СК України» (а.с. 96-98).

В той же час, позовна заява не містить доводів з посиланням на статтю 188 СК України, якою передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

При цьому відповідачкою (апелянтом) не заперечується факт перебування у вищезгаданий спірний період за межами України, так само, як і факт проживання дітей у згаданий період з батьком (позивачем) та їх перебування на його утриманні.

За вищенаведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що рішенням суду від 27.06.2014 року місце проживання дітей визначено з матір`ю, однак позивач (батько дітей) не дав дозволу на виїзд дитини за кордон разом з мамою (відповідачкою), не можуть бути правовою підставою для скасування рішення суду про звільнення батька дітей від сплати заборгованості за аліментами на утримання цих дітей за період, у який ці діти проживали разом з ним (з 01 січня 2019 року по 11 липня 2020 року), а також для відмови у задоволенні позовної вимоги батька про стягнення з мами аліментів на утримання неповнолітнього сина за період з часу звернення з цим позовом до суду (з 11 листопада 2019 року) і до часу, коли син знову став проживати з мамою (по 11 липня 2020 року).

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази судом встановлені чи оцінені неповно та (або) неправильно); так само, як не містить доводів стосовно того, які нові обставини та (чи) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2020 року- без змін.

Відновити дію рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 грудня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 11 листопада 2019 року по 11 липня 2020 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 17 травня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.