ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2021 року м. Чернівці

справа № 726/110/21

провадження №22-ц/822/961/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника управління культури Чернівецької міської ради Іванович Л.Є.., представника комунальної бюджетної установи «Культурно-мистецький центр «Садгора» м.Чернівці» Байцар І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління культури Чернівецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача комунальна бюджетна установа «Культурно-мистецький центр «Садгора» м.Чернівці», про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, за апеляційною скаргою Управління культури Чернівецької міської ради на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мілінчук С.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління культури Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани.

Позовна заява обґрунтована тим, що наказом Управління культури Чернівецької міської ради №05-19/03 від 11 січня 2021 року їй було оголошено догану за відсутність на робочому місці протягом усього робочого дня без поважної причини. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення були доповідна записка та акти складені керівником КМЦ «Садгора» ОСОБА_3 про відсутність ОСОБА_1 11 грудня 2020року на робочому місці.

Зазначала, що 11 грудня 2020 року з самого ранку вона почувала себе погано, (підвищена температура, закладеність носа, важкість дихання та головний біль), а тому враховуючи дані симптоми хвороби та епідеміологічну ситуацію, з метою уникнення контакту з іншими особами, приблизно о 08 годині 40 хв. зателефонувала своєму керівнику ОСОБА_3 на його особистий мобільний номер телефону і повідомила, що почуває себе погано, а тому не зможе вийти на роботу. Керівник надав свій усний дозвіл на те, щоб ОСОБА_1 не виходила на роботу. Як наслідок хвороба підтвердилася і з понеділка 14 грудня 2020 року по 19 грудня 2020 року вона перебувала на лікарняному.

Таким чином, відсутність на робочому місці була зумовлена поважною причиною, а саме - хворобою, а тому вважає, що підстав для застосування до неї дисциплінарного стягнення не було.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати незаконним та скасувати наказ Управління культури Чернівецької міської ради №05-19/03 від 11 січня 2021 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 , заступнику директора з культурно-масової роботи комунальної бюджетної установи «Культурно-мистецький центр «Садгора» м.Чернівці».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 05-19/03 від 11 січня 2021 року Управління культури Чернівецької міської ради «Про оголошення догани заступнику директора з культурно-масової роботи КМЦ «Садгора» ОСОБА_1 .

Стягнуто з Управління культури Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення Управління культури Чернівецької міської ради подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачка визнала той факт, що 11 грудня 2020 року у неї був звичайний робочий день, а також те, що вона була відсутня на роботі протягом усього робочого дня. Оскільки підставою позову не був робочий графік позивачки, тому висновки суду першої інстанції про недоведеність встановленого режиму трудового розпорядку зроблені поза межами підстав позову.

Висновок суду першої інстанції про те, що наказ про оголошення догани повинен був містити конкретний пункт правил внутрішнього трудового розпорядку є необґрунтованими. Жодна норма матеріального права не містить такої вимоги для роботодавця. При цьому наказ обґрунтований належними та достатніми доказами порушення позивачкою трудової дисципліни - відсутність на роботі без поважних причин (прогул).

Вважає, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про суперечливість актів про відсутність ОСОБА_1 на роботі. Запис у акті про відсутність позивачки на роботі з 14 до 18 години не можна тлумачити як її присутність на роботі з 9 до 14 години, а отже даний доказ не суперечить жодним іншим доказам у даній справі.

Вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених у позовній заяві підстав позову, оскільки позов не був обґрунтований відсутністю на роботі через стан здоров`я, необхідність проходження медичних процедур чи відвідування бібліотеки.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачка 11 грудня 2020 року була відсутня на роботі через хворобу, суперечать матеріалам справи та позиції самої позивачки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що з 03 травня 2007 року по даний час ОСОБА_1 працює на посаді заступника директора культурно-мистецького центру «Садгора» з культурно-масової роботи, про що свідчать відомості із трудової книжки НОМЕР_1 .

Наказом управління культури № 05-19/03 від 11 січня 2021 року за порушення трудової дисципліни, а саме відсутність на роботі 11 грудня 2020 року протягом усього робочого дня без поважних причин (прогул), ОСОБА_1 було оголошено догану.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення були доповідна записка та акти складені керівником КМЦ «Садгора» ОСОБА_3 про відсутність ОСОБА_1 11 грудня 2020 року на робочому місці.

Як вбачається з доповідної записки директора КБУ «Культурно-Мистецький центр Садгора» м. Чернівці ОСОБА_1 № 126 від 18 грудня 2020 року, останній доносить до відома начальника управління культури Чернівецької міської ради Сафтенко Ю.К. про те, що 11 грудня 2020 року, близько 8 години 40 хвилин ОСОБА_1 зателефонувала йому і повідомила, що захворіла (болить горло). Проте у цей день, приблизно о 9 годині 20 хвилин він та бухгалтер ОСОБА_4 бачили ОСОБА_1 в автомобілі з її чоловіком по вул. Мізунського та вул. Сінній. У подальшому виявилось, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному не з 11 грудня 2020 року, а з 14 грудня 2020 року.

Викладені відомості відображені також у акті про відсутність працівника на робочому місці від 11 грудня 2020 року, за підписом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В іншому акті від 11 грудня 2020 року, складеному в складі комісії (директор, головний бухгалтер, бухгалтер) вказано, що ОСОБА_1 була відсутня 11 грудня 2020 року на робочому місці з 14 до 18 години.

У табелі фактично відпрацьованих днів зазначено, що 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 на роботу не з`явилася.

З письмових, пояснень ОСОБА_1 , наданих начальнику управління культури Чернівецької міської ради Сафтенко Ю.К., вбачається, що 11 грудня 2020 року вона була присутня на роботі, однак відлучалася у бібліотеку для написання річного плану та у лікарню.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 була відсутня на роботі з поважних причин, у зв`язку з хворобою, у наказі не конкретизовано, який пункт правил внутрішнього трудового розпорядку порушила ОСОБА_1 , а також зміст наданих актів про відсутність позивачки на роботі суперечать змісту виданого роботодавцем наказу в частині зазначення часу відсутності працівника на робочому місці.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

За правилами статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок.

Судом встановлено, що наказом Управління культури Чернівецької міської ради №05-19/03 від 11 січня 2021 року ОСОБА_1 було оголошено догану за відсутність її на робочому місці протягом усього робочого дня без поважної причини.

Відповідно до пояснювальної записки, наданої позивачкою 28 грудня 2020 року, ОСОБА_1 11 грудня 2020 року була присутня на робочому місці, за можливості відлучалася у бібліотеку для написання річного плану та до лікарні.

При цьому, сторонами підтверджено та визнано факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці протягом усього робочого дня.

Як вбачається з доповідної записки директора КБУ «Культурно-мистецький центр «Садгора» м.Чернівці» ОСОБА_3, він зазначає, що 11 грудня 2021 року ОСОБА_1 повідомляла його у телефонному режимі, що вона захворіла. Проте у цей день, приблизно о 9 годині 20 хвилин він та бухгалтер ОСОБА_4 бачили ОСОБА_1 в автомобілі з її чоловіком по вул. Мізунського та вул.Сінній (а.с.45). Аналогічні пояснення дав ОСОБА_3 , будучи допитаним в суді першої інстанції в якості свідка.

Як вбачається з акта про відсутність працівника на робочому місці від 11 грудня 2020 року, складеного за підписом директора ОСОБА_3 та бухгалтера ОСОБА_4 , 11 грудня 2020 року приблизно о 09 год. 10 хв. по вул. Сінна та о 9 год. 20 хв. по вул. Мізунського, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 бачили ОСОБА_1 , яка їхала з чоловіком автомобілем у невідомому напрямку, хоча телефонуючи директору установи о 8 годині 40 хвилин сказала, що залишається вдома, тому що її болить горло (а.с.49).

Того ж дня, складено другий акт у складі комісії (директор, головний бухгалтер, бухгалтер) у якому вказано, що ОСОБА_1 була відсутня 11 грудня 2020 року на робочому місці з 14 до 18 години (а.с.50).

Відповідно до інформації, наданої комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №4, 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 зверталася в лікарню для надання їй медичної допомоги, здавала загальний аналіз крові та проходила електрокардіограму.

Зазначені медичні процедури були проведені 11 грудня 2020 року після 09:00 години, що відображено в журналі реєстрації електрокардіограми №2961 та журналі здачі загального аналізу крові №6716. Цього дня лікарні не встановлювала ОСОБА_1 працездатності чи непрацездатності, так як дана особа про це не просила (а.с.97).

З листка непрацездатності серії АДЗ №912368, виданого КНП ЦПМСД «Садгора» бачається, що з 14 по 18 грудня 2020 року включно, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному (а.с.13).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у позивачки була поважна причина відсутності на робочому місці 11 грудня 2020 року, а саме непрацездатність, яка підтвердилася на наступний робочий день, що слідував після 11 грудня 2020 року.

Разом з цим, надаючи оцінку актам про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці, судом першої інстанції вірно встановлено розбіжність щодо часу відсутності працівника на робочому місці, зазначеного у даних актах.

Водночас доводи апеляційної скарги про те, що при складанні актів допущено технічну помилку є безпідставними, оскільки така «технічна помилка» має суттєве значення для вирішення справи.

Крім того, колегія суддів розцінює дії директора за яких він усно звільнив позивачку від роботи у зв`язку з її хворобою, в той же час оголосив їй догану за відсутність на роботі, як недобросовісні по відношенню до даного працівника.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачці 11 грудня 2020 року не було відкрито лікарняний, що свідчить про те, що вона була працездатною, оскільки у даній справі встановлено, що 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 повідомила директора про погане самопочуття, що ним і підтверджено у доповідній записці та в суді першої інстанції при допиті його в якості свідка, а факт звернення в лікарню для надання їй медичної допомоги підтверджується комунальним некомерційним підприємством «Міська лікарня №4.

Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин.

Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані позивачкою докази на підтвердження поважності причин її відсутності на робочому місці 11 грудня 2020 року є належними, достатніми, допустимими та достовірними в розумінні вимог ст.ст. 76, 78 ЦПК України, що є підставою для задоволення позову.

Також колегія суддів вважає, що роботодавцем при винесенні позивачці наказу про оголошення догани не було враховано попередню роботу позивачки, ступінь тяжкості вчиненого проступку та відсутність заподіяної шкоди.

Так, з копії трудової книжки, що знаходиться в матеріалах справи вбачається, що позивачка в управлінні культури працює з 13 січня 1981 року, тобто має стаж роботи більше 40 років.

Будь-яких притягнень до дисциплінарної відповідальності за період трудової діяльності не встановлено. В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка пояснила, що вона жодного разу не притягувалася до дисциплінарної відповідальності. Навпаки, мала лише нагороди та подяки від керівництва.

Як було встановлено, що позивачка про свій стан здоров`я та невихід на роботу 11 грудня 2020 року повідомила безпосереднього керівника - директора комунальної бюджетної установи «Культурно-мистецький центр «Садгора».

Будь-яких негативних наслідків, які були б пов`язані з відсутністю позивачки на роботі 11 грудня 2020 року, не встановлено.

Отже, на думку колегії суддів, роботодавець при обранні виду стягнення не врахував попередню роботу ОСОБА_1 , яка раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, форму вини - отримання фактично дозволу від безпосереднього керівника, тяжкості проступку та відсутність негативних наслідків від нього.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління культури Чернівецької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.М. Литвинюк