_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/7/21
УХВАЛА

18.05.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тальнівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прокопенко Л.І., заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання рішення державного виконавця неправомірними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тальнівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прокопенко Л.І., заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання рішення державного виконавця неправомірними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, в якій скаржник просить суд:

- поновити скаржнику строку на звернення до суду з цією скаргою;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.03.2020 року в межах виконавчого провадження ВП №37813858;

- зобов`язати державного виконавця вжити заходів щодо перерахунку заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження ВП №37813858 та надати новий розрахунок.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаної скарги було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.10.2020 року прийнято вказану скаргу до розгляду, призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

Одночасно судом в ухвалі судді, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, вирішено розгляд клопотання про поновлення строку на пред`явлення скарги до суду здійснити у судовому засіданні, з повідомленням сторін по справі, що буде відповідати всебічному розгляду справи.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав клопотання про поновлення строку на пред`явлення скарги до суду, з посиланням на те, що постановою від 23.03.2020 року закрито виконавче провадження ВП №37813858, у зв`язку з виконанням боржником ОСОБА_2 свого обов`язку зі сплати заборгованості по аліментам.

Натомість, як стверджує представник скаржника під час розгляду цивільної справи №947/29248/19 було отримано виписку з АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів на рахунках ОСОБА_2 за період з 18.11.2018 року по 27.06.2020 року, з якого вбачається підтвердження розміру доходів і заробітної плати боржника, що не було прийнято державним виконавцем під час розрахунку аліментів в рамках виконавчого провадження ВП №37813858, що стало підставою для подання відповідної скарги на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження.

Представник скаржника зазначив, що після дізнання про вищевказані обставини стосовно нових даних про доходи боржника, які приховувались боржником, що є поважною причиною пропуску строку на пред`явлення скарги до суду, ОСОБА_1 одразу було здійснено звернення до суду.

Представник ОСОБА_2 заперечувала в судовому засіданні проти задоволення клопотання про поновлення строку на пред`явлення скарги до суду, з посиланням на її необґрунтованість, оскільки скаржником не доведено поважність пропуску строку на звернення до суду з цією скаргою, приймаючи, що копію постанови про закриття виконавчого провадження скаржниця отримала 24.04.2021 року.

Представник державного виконавця у судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 449 цього Кодексу встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Скаржником оскаржуються постанова державного виконавця від 23.03.2020 року про закриття виконавчого провадження ВП №37813858.

З поданих до суду документів, а саме копії поштового повідомлення за №638 вбачається, що ОСОБА_1 отримано поштову кореспонденцію 24.04.2020 року.

У відповідності до опису вкладення до вказаного цінного листа вбачається, що вкладення містить скерування копії постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.03.2020 року.

За наслідком чого вбачається, що оскаржувану копію постанови від 23.03.2020 року скаржниця отримала 24.04.2020 року, що одночасно визнано останньою у клопотанні про доручення доказів від 27.04.2021 року за №ЕП-5679.

Однак, зі скаргою на вказану постанову скаржниця звернулась до суду 12.10.2020 року, тобто з пропуском процесуального строку на вчинення відповідної дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скаржником подано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до вимог ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відповідно до положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Так, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Скаржник на поважність пропуску строку звернення до суду зі скаргою посилається на те, що під час розгляду цивільної справи 947/29248/19 стало відомо про обставини підтверджуючі майновий стан боржника, що не були прийняті під час виконавчого провадження.

Однак, скаржником до скарги в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не додано доказів на підтвердження дати отримання виписки про рух коштів на рахунках боржника, на підтвердження викладених обставин, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити викладені скаржником обставини про строк початку дізнання останнім свого порушеного права, що зумовило звернення до суду.

Будь-яких інших посилань і доказів на підтвердження пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, з урахуванням отримання оскаржуваної постанови за шість місяців до подання цієї скарги, до суду не додано.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, суд не може прийняти доводи ОСОБА_1 та обставини, на які вона посилається, як поважні причини пропуску строку на подання до суду скарги в порядку ст. 447 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи те, що скаржником при зверненні до суду пропущено встановлений ч.1ст.449 ЦПК України, десятиденний строк, а клопотання про його поновлення є необґрунтованою, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку звернення до суду та залишення скарги на дії державного виконавця без розгляду.

Керуючись ст. 126, 447, 448, 449, 352, 353, 354 ЦПК України, п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду зі скаргою відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тальнівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прокопенко Л.І., заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання рішення державного виконавця неправомірними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 19.05.2021 року.

Головуючий Калініченко Л. В.