Справа № 159/6568/20 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В.
Провадження № 22-ц/802/564/21 Категорія: 30 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Осіпука В. В., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

представника відповідача - Сороки В. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» (далі ТОВ «Ковельська оптово-торгова база»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» (далі ТОВ «Ковельська ОТБ») про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 лютого 2013 року відбулась державна реєстрація юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» зі статутним капіталом 440 000 грн. Вклад позивача як учасника товариства становив 6%, тобто 26 400 грн. 03 квітня 2017 року позивач звернувся із заявою про вихід з числа учасників товариства. 24 квітня 2017 року товариством прийнято рішення про виключення позивача зі складу учасників та перерозподілено частки.

Вказує, що 07 лютого 2018 року товариство сплатило позивачу на картковий рахунок в ПАТ «Приватбанк» 26412 гривень на повернення внеску до статутного капіталу. Претендуючи на 6% від дійсної вартості майна, на кінець звітного періоду позивач, користуючись послугами адвоката, звернувся до товариства із заявою про надання копії балансу товариства станом на 31.12.2016 року, яка залишена без відповіді.

21 липня 2018 року позивач звернувся до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» вартості майна, пропорційно частці у статутному капіталі товариства, виходячи з відомостей балансу на дату виходу.

23 липня 2018 року учасниками товариства були скликані збори та прийнято рішення продати Ковельській оптово - торговій базі Волинської облспоживспілки (правонаступником якої є відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ») основні засоби, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: склад металевий площею 587,2 м кв.; склад Є- 1 площею 514,3 м кв., склад металевий площею 933,4 м кв., склад С-1 площею 1033,2 м. кв., прохідну площею 11 м кв. та доручили укладення договору купівлі - продажу ОСОБА_2 як директору товариства.

24 липня 2018 року ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В., відчужило п`ять об`єктів нерухомості Ковельській оптово - торговій базі Волинської облспоживспілки за ціною 183751,08 грн з відстрочкою платежу на місяць.

Позивач вважає, що в силу ст.54 Закону України «Про господарські товариства» виплата вартості частки в належному розмірі проводиться в строк до 12 місяців з дня виходу зі складу товариства, тому починаючи з 24 квітня 2018 року товариство, яке не виплатило вартість майна в повному обсязі, вважається боржником та не вправі було вчиняти дії та укладати правочини на шкоду кредитора.

Проте, на думку позивача, будучи пов`язаними особами, оскільки керівником обох товариств була одна особа, а засновником обох товариств виступала Волинська обласна спілка споживчих товариств, відповідачі уклали спірний договір, який спрямований на штучне виведення нерухомого майна з під юрисдикції боржника.

Зазначає, що за спірним договором купівлі-продажу майно продано по залишковій вартості без отримання прибутку.

Крім того, вказує, що на день укладення договору купівлі-продажу покупець не мав коштів, адже 31 липня 2018 року Волинська обласна спілка споживчих товариств надала Ковельській оптово-торговій базі Волинської облспоживспілки (правонаступник ТзОВ "Ковельська ОТБ") поворотну фінансову допомогу-позику в сумі 300000 грн, з якої в той же день сплачено 183751,08 грн за нерухоме майно згідно з договором купівлі-продажу №1644 від 24.07.2018 року.

Таким чином, 01 вересня 2018 року статутний капітал товариства «Ковельська оптово-торгова база» зменшений з 440 000 грн до 30 800 грн, а 18 вересня 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про рішення щодо припинення юридичної особи шляхом ліквідації.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати оспорюваний договір купівлі-продажу недійсним та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 24 липня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С. В. за реєстраційним номером 1643. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі по 630 гривень 60 копійок з кожного.

Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правової допомоги у розмірі по 7 000,00 грн з кожного.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) та постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19). Зазначає, що твердження позивача про фіктивність договорів купівлі-продажу від 24 липня 2018 року не відповідає обставинам справи. На момент укладення оспорюваного правочину від 24 липня 2018 року виконавчого провадження про стягнення коштів з продавця об`єктів нерухомості ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» не існувало, також не було провадження у справі про банкрутство. Таким чином, спірний договір купівлі-продажу не може порушувати жодних прав та законних інтересів позивача, тому відсутні будь-які підстави для визнання недійсним даного договору.

09 квітня 2021 року представником заявника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" подано до суду клопотання, в якому він просив долучити до матеріалів справи копію постанови Верховного Суду від 24 березня 2021 року з аналогічної справи між тими ж сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача ТОВ "Ковельська ОТБ" Сорока В.Г. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав частково, просив рішення скасувати і провадження у справі закрити, зважаючи на непідвідомчість даного спору суду загальної юрисдикції, на що було вказано у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року в аналогічній справі між тими ж сторонами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, просив судове засідання відкласти, покликаючись на зайнятість його представника в іншій справі. Проте, належних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надав, а тому суд апеляційної інстанції визнав причину його неявки до суду неповажною і вирішив розглянути справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню із закриттям провадження у справі.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено матеріалами справи, копії Статуту ТОВ «Ковельська оптового торгова база», наданої позивачем, засновниками товариства серед інших зазначені Волинська обласна спілка споживчих товариств, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . За рахунок власних грошових коштів та майна учасників створено статутний капітал товариства в розмірі 440 000 грн, вклад ОСОБА_1 складає 6%.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами визнається та обставина, що 24 липня 2017 року за заявою ОСОБА_1 прийнято рішення про його вихід зі складу учасників, а 07 лютого 2018 року проведена виплата внеску в розмірі 26 412 гривень.

За позовом ОСОБА_1 , який надійшов до господарського суду Волинської області 23 липня 2018 року, розпочато судовий процес проти Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» щодо розміру стягнення дійсної вартості частки, належної учаснику, який вийшов зі складу учасників.

Відповідно до рішення господарського суду Волинської області від 15 січня 2019 року у справі № 903/771/18 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Ковельська оптово торгова база», яке змінено постановою Північно західного апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2019 року, позов було задоволено частково, постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 405 849 грн вартості його частки майна у статутному капіталі товариства, 15 138,69 грн - інфляційних втрат,7 538,78 грн. - 3% річних.

24 липня 2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С. В. посвідчено за №1643 договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступником якої є ТОВ «Ковельська ОТБ»), за умовами якого ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» як продавець зобов`язалась передати покупцеві нерухоме майно, до складу якого включено:

- склад металевий, площею 587,2 м кв., реєстраційний номер об`єкта 1,

- прохідна, площею 11,7 м кв., реєстраційний номер об`єкта 1,

- склад Є-1, площею 514,3 м кв., реєстраційний номер об`єкта 1,

- склад металевий, площею 933,4 м кв., реєстраційний номер об`єкта 1,

- склад С-1, площею 1033,2 м. кв., реєстраційний номер об`єкта 1,

що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу визначено, що вартість продажу майна за домовленістю сторін становить 163751,08 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору купівлі-продажу розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем з відстроченням платежу. Покупець зобов`язується сплатити ціну майна на протязі 1-го місяця з дня підписання цього договору. Розрахунки за придбане майно здійснюються покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця.

31 липня 2018 року Облспоживспілка, будучи засновником двох відповідачів, надає ТзОВ "Ковельська ОТБ" поворотну фінансову допомогу-позику в сумі 300000 грн.

Згідно із платіжним дорученням №55 від 31 липня 2018 року ТОВ «Ковельська ОТБ» сплатила на користь продавця ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» кошти в сумі 163 751,08 грн у рахунок оплати вартості придбаного за договором від 24.07.2018 року майна.

31 липня 2018 року між тими ж сторонами укладено ще один договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого на користь ТОВ «Ковельська ОТБ» відчужено решту майна : склад Д-1 площею 1205,09 кв.м. та склад О-1 площею 1047 кв.м.

Право власності на вищевказані об`єкти нерухомості зареєстровано за ТОВ «Ковельська ОТБ».

06 травня 2019 року ТОВ «Ковельська ОТБ» уклало з Волинською обласною спілкою споживчих товариств договір поворотної фінансової допомоги (позики) на суму 200 000,00 гривень.

08 травня 2019 року між ТОВ «Ковельська ОТБ» та Волинською обласною спілкою споживчих товариств укладено договір іпотеки, за умовами якого для забезпечення повернення позики у розмірі 200 000,00 грн в іпотеку Волинській обласній спілці споживчих товариств передано придбане за оспорюваним договором нерухоме майно.

11 грудня 2019 року розпочато досудове розслідування за №0000054 за ознаками ст.219 КК України за фактом доведення ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» до банкрутства, в якому ОСОБА_1 визнано потерпілим.

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 травня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Ковельська ОТБ», Волинська обласна спілка споживчих товариств про визнання недійсним договору іпотеки від 08.05.2019 року.

На виконанні державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження №60469944 про стягнення з ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь ОСОБА_1 446 335,37 гривень.

Згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2020 року, яке залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» задоволено. Ухвалено визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між відповідачами та посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В., від 31 липня 2018 року, на підставі якого було відчужено склад Д-1 площею 1205,09 кв.м та склад О-1 площею 1047 кв.м.

Постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року касаційну скаргу ТОВ "Ковельська ОТБ" задоволено частково. Вказані рішення Ковельського міськрайонного суду від 31 серпня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року скасовано. Провадження у зазначеній справі закрито і роз"яснено, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена ст. 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Отже, до юрисдикції господарських судів відносяться справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

За змістом частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено судом першої інстанції, спір у цій справі виник щодо дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеним між юридичними особами (ТОВ "Ковельська Оптово-торговою базою" та Волинською обласною спілкою споживчих товариств (правонаступник Ковельська ОТБ"), а тому апеляційний суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду у такій же справі, дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

У пункті 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав для закриття провадження визначений у ст.255 ЦПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Положення даної норми застосовуються судом в тому випадку, коли після відкриття провадження по справі буде встановлено, що справа не належить до юрисдикції суду (непідвідомча суду).

Наслідки закриття провадження у справі передбачено статтею 256 ЦПК України, згідно з частиною 1 якої, у разі закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Згідно із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Таким чином, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду з таким же позовом у порядку господарського судочинства, а також роз`яснює про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ТОВ «Ковельська ОТБ» підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ковельська ОТБ" на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року закрити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснити про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді