КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/4582/2021 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмили Олегівни на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа - акціонерне товариство «Універсал Банк»,

УСТАНОВИВ:

у грудні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_2 , а саме в квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що боржником не виконано рішення Дарницького районного суду міста Києва у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1 746 800 гр. 47 коп.

Виконавцем було винесено постанову від 09.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-1036/12 від 16.05.2013 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суми боргу в розмірі 1 746 800 гр. 47 коп.

За неодноразовими виходами до квартири АДРЕСА_1 , державному виконавцю двері ніхто не відчиняє, здійснити перевірку майнового стану боржника, яке належить останньому на праві власності для подальшого опису майна та накладення арешту, конфіскації, не виявилось можливим з причин, незалежних від державного виконавця, відтак мешканці квартири не допускають державного виконавця до житла для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», про що в присутності понятих складені відповідні акти державного виконавця.

Державним виконавцем з виходом на дільницю складено акти про те, що двері ніхто не відчинив, здійснити виконавчі дії не видається можливим.

В добровільному порядку вимоги приватного виконавця боржником не виконані, що стало підставою звернення до суду з даним поданням.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, заявник просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця про надання дозволу на проникнення до житла боржника.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилається на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, щоприватним виконавцем було вчинено передбачених чинним законодавством дій для встановлення мана боржника, на яке може бути накладене стягнення. При цьому, боржнику відомо про наявність відкритого виконавчого провадження, що підтверджується зверненням боржника ОСОБА_1 до Дарницького районного суду м. Києва із скаргою на дії приватного виконавця Лановенко Л.О. у межах виконавчого провадження №60273847. Будучи обізнаним про відкрите виконавче провадження, боржник не здійснює заходів щодо виконання виконавчого листа №2-1036/12 від 16 травня 2013 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, свідомо перешкоджаючи його виконанню.

В судове засідання приватний виконавець Лановенко Л.О. не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Боржник ОСОБА_1 неодноразово в судове засідання не з`являвся, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутностіосіб, що не з`явились, у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з прийняттям рішення про задоволення подання, на підставі наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавцявиконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження ВП № 602738 від 09.10.2020 року з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва № 2-1036/12 від 16.05.2013 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суму боргу в розмірі 1 746 800 гр. 47 коп.

Виконавцем було винесено постанову від 09.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-1036/12 від 16.05.2013 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суми боргу в розмірі 1 746 800 гр. 47 коп.

За неодноразовими виходами до квартири АДРЕСА_1 , державному виконавцю двері ніхто не відчиняє, здійснити перевірку майнового стану боржника, яке належить останньому на праві власності для подальшого опису майна та накладення арешту, конфіскації, не виявилось можливим з причин, незалежних від державного виконавця, відтак мешканці будинку / квартири не допускають державного виконавця до житла для проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», про що в присутності понятих складені відповідні акти державного виконавця.

Приватним виконавцем з виходом на дільницю складено акти про те, що двері ніхто не відчинив, здійснити виконавчі дії не видається можливим.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах, доданих приватним виконавцем до подання, відсутні докази про те, що державним виконавцем були виконані всі необхідні дії, передбачені законом при виконанні виконавчого листа про стягнення боргу, у актах, складених державним виконавцем при виході за місцем мешкання боржника відсутні докази про те, що сторона виконавчого провадження, а саме, боржник, повідомлявся про здійснення цих виконавчих дій.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», приватним виконавцем на адресу боржника, вказану у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 , було надіслано копію постанови від 09.10.2019 р. про відкриття виконавчого провадження № 60273847, рекомендованим поштовим відправленням №509. (а.с. 18-22)

Також встановлено, що виклик від 29.10.2019 року №7653 направлено боржнику рекомендованим листом №974 від 30.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» прямо передбачено, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що і було вчинено приватним виконавцем.

Тобто, висновки суду першої інстанції про відсутність розписки про отримання постанови боржником не відповідають вимогам закону.

09 жовтня 2019 року, приватним виконавцем Лановенко Л.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, яку було направлено установам банку для виконання згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час здійснення виконавчих дій, було встановлено наявність у боржника відкритих рахунків в АТ «УКРГАЗБАНК», АТ «Альфа-Банк», АТ «Укрсиббанк» проте коштів для виконання постанови на рахунках недостатньо.

Відповідно до даних реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира в АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 та квартира в АДРЕСА_4 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 28.12.2007 року.

Відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, на запит приватного виконавця направив відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований адресою АДРЕСА_3 .

Дарницька РДА в м. Києві у відповідь на вимогу направила витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва, відповідно до якого за адресою АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Дніпровська РДА в м. Києві у відповідь на вимогу направила витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва, відповідно до якого за адресою АДРЕСА_4 , зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Після зазначених виконавчих дій заявника,направлених на розшук майна боржника, приватним виконавцем 30.10.2019року здійснено вихід за місцем проживання боржника та місцем знаходженням його майна, а саме за адресом: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом приватного виконавця від 30.10.2019року.

Таким чином, з огляду на вказане, що підтверджується матеріалами подання, вбачається, що приватним виконавцем вчинено всі можливі активні дії по виконанню рішення суду, які боржником були проігноровані.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 вказаного закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до вимог частини 1 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом - стаття 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусовоговиконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження»та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

З огляду на те, що приватний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2012 року без примусового проникнення до житла, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, подання про примусове проникнення до житла боржника задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259,268 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмили Олегівни задовольнити.

Ухвалу Дарницькогорайонного суду міста Києва від 23 грудня 2020 року - скасувати.

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа - акціонерне товариство «Універсал Банк», задовольнити.

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмилі Олегівні та іншим учасникам виконавчого провадження, залученим приватним виконавцем у встановленому законом порядку, на примусове проникнення до житла боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 , для арешту та опису майна боржника у зв`язку із необхідністю виконання рішення та на підставі виконавчого листа №2-1036/12 від 16 травня 2013 року, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 1 746 800, 47 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 травня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

С.О. Журба

Судді: Н.В. Ігнатченко