Справа № 742/3351/19
Провадження № 2/653/382/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

13 травня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Волвенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Прилуцької міської державної нотаріальної контори, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Прилуцької державної нотаріальної контори, в якому просила стягнути з відповідача 100 000 грн., у відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у власності позивача та її померлого чоловіка перебувала земельна ділянка та будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка, позивач звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа №334/2017. Однак, у ході оформлення спадщини дізналась, що ОСОБА_2 здійснила підробку заповіту від імені чоловіка позивача, та намагалась шахрайським шляхом заволодіти спадковим майном. Вказує, що після того, як побачила підроблений заповіт, то втратила душевний спокій, життєві перспективи розвитку стали носити пригнічений та негативний характер, втратила спокійний сон. Вважає, що такими діями відповідач спричинила їй моральну шкоду, яку позивач оцінила у 100 000 грн., яку і просила стягнути з останньої.

У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення поштового відправлення та шляхом розміщення оголошень на офіційному сайті судової влади, однак остання до судового засідання не з`явилась, причини неявки та свою правову позицію стосовно заявлених позовних вимог не висловила.

Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив на адресу суду заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у її відсутності, неодноразову неявку відповідача, яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 26 березня 1998 р.

За час проживання у шлюбі позивач разом зі своїм чоловіком набули у власність земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком, які знаходяться у АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

11 жовтня 2017р. позивач звернулась до Прилуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа №334/2017. Інші особи із заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріуса не звертались. Заповіти від ОСОБА_3 в реєстрі були відсутні.

У січні 2018р. позивач дізналась, що від імені її покійного чоловіка було складено заповіт від 20 квітня 2017р., який був посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скрипкою Ю.М., згідно якого усе майно, у тому числі і земельна ділянка, що розташована у АДРЕСА_1 заповідалось ОСОБА_2 , та остання намагається вчинити дії щодо оформлення своїх спадкових прав, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса Судакського міського нотаріального округу АР Крим від 19 грудня 2017р.

23 січня 2018р. позивач звернулась до Дарницького районного управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у м. Києві із заявою про злочин по підробці заповіту від імені ОСОБА_3 та вчинення шахрайських дій щодо заволодіння його майном, яка була внесена до ЄРДР за №0000649 за ч.3 ст. 190 КК України.

З метою з`ясування достовірності волевиявлення покійного, позивач звернулась до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Скрипки Ю.М. із заявою про надання інформації чи посвідчувався ним заповіт ОСОБА_3 . За наслідком розгляду звернення, приватним нотаріусом було надано відповідь від 12 лютого 2018р. за №12/01-16, якою повідомлялось, що приватним нотаріусом Скрипкою Ю.М. заповіт ОСОБА_3 у 2017р. не посвідчувався.

З матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000649, які були надані позивачем до суду вбачається, що досудове слідство триває, проводяться слідчі дії, в ході яких було з`ясовано, що спадкоємцем за вказаним недійсним заповітом є ОСОБА_2 , яка проживає у АДРЕСА_2 , та що остання 19 грудня 2017р. звернулась до нотаріуса Судакського міського нотаріального округу республіки Крим Журби Н.В. із заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована у реєстрі за №6-4120.

Судом встановлено, що повідомлення про підозру по вказаному кримінальному провадженню жодній особі не пред`явлено, вирок суду відсутній.

Однак, як стверджує позивач у своєму позові, саме ОСОБА_2 причетна до виготовлення або здійснення пособництва у виготовленні підробленого заповіту, шляхом надання анкетних даних, що потягло за собою моральні страждання та переживання позивача, що свідчить про спричинення їй моральної шкоди, яку позивач оцінила у 100 000 грн.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, кім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Виникнення такої шкоди тісно пов`язане і з обставинами справи, і з самою особою, оскільки різні протиправні дії чи бездіяльність тягнуть за собою неоднакові негативні наслідки емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхнього темпераменту, психологічних особливостей тощо. Наявність моральної шкоди є фактом конкретного випадку. Відповідно, вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди.

Судова практика виходить із того, що об`єктивними обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан особи, права якої порушені (потерпілого), є, зокрема, неможливість продовження активного суспільного життя, втрата певної роботи, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, погіршення або позбавлення реалізації фізичною особою своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

Так, зокрема відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 (далі Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.п.2 п.5 Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач, як на підставу задоволення позову, посилається на те що з моменту вчинення протиправних дій відповідачем і до цього часу відчуває внутрішні неприємні переживання, має проблеми із здоров`ям, отримала сильне емоційне потрясіння.

Однак, позивачем не надано жодних доказів заподіяння їй душевних страждань протиправною діяльністю відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної діяльності відповідача, передбачених ч.2 ст.23 ЦК України.

Крім того, судом встановлено, що на час розгляду цієї справи, вироку суду, який би встановив винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з підробкою заповіту та вчинення шахрайських дій щодо спадкового майна ОСОБА_3 постановлено не було.

Докази на які позивач посилається, не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази вини відповідача у спричиненні моральної шкоди.

Так, єдиний доказ, який може свідчити про причетність відповідача до вчиненого злочину, є протокол за результатами проведення негласної слідчої дії по кримінальному провадженню № 0000649, в ході якого отримано інформацію про спілкування можливо відповідача з іншими особами про події вказані в позовній заяві.

Але, доказів того, що дана інформація отримана в законний спосіб, а саме ухвала слідчого суду Київського апеляційного суду ОСОБА_4 від 02 серпня 2019 року, суду не надана. Крім того, доказів ідентифікації голосу гр. ОСОБА_2 , також суду не надано.

Інші докази надані позивачем, самостійного доказового значення для справи, а саме доведення вини гр. ОСОБА_2 у вчиненні даного злочину, а також спричинення своїми діями моральної шкоди, не мають.

А тому суд приходить висновку про недоведеність позивачем умов та підстав покладення цивільної відповідальності на ОСОБА_2 , а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 258-259, 263-265, 274-284, 353-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Прилуцької міської державної нотаріальної контори, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова