Справа № 278/1614/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації місця проживання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору, - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що звернулася до Глибочицької сільської ради Житомирського району із заявою про її реєстрацію у квартирі АДРЕСА_1 , де вона і проживає, однак отримала відмову. Позивач вважає відмову неправомірною, оскільки надала усі потрібні документи для реєстрації.

У зв`язку з наведеним позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1 від 16.01.2020 року в частині відмови ОСОБА_1 в наданні згоди на реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати відповідача зареєструвати її у квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що відсутні підстави для його задоволення. Вказав, що позивач зареєстрована за іншою адресою та не потребує поліпшення житлових умов. Зазначив, що у теперішній час позивач працює та проживає в Республікі Польща, а відтак має місце проживання.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.02.2021 року заперечував щодо задоволення позовних вимог; зазначив, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства та відсутні підстави визнавати його протиправним.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третої особи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Як встановлено судом, за результатами розгляду заяви позивача про надання згоди на реєстрацію місця проживання рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1 від 16.01.2020 відмовлено позивачу в наданні згоди на реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на даний об`єкт (а. с. 23).

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що в розділі "Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно" відомості про власника майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , відсутні (а.с. 8).

Відповідно до рішення виконкому Житомирської районної ради народних депутатів від 12 вересня 1984 року № 301 ОСОБА_3 отримав квартиру АДРЕСА_1 на сім`ю з чотирьох осіб, до складу якої входили: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а. с. 24).

Надалі у ОСОБА_3 народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 (а.с. 20), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які також були зареєстровані та проживали у цій квартирі.

Зазначені обставини встановлені ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03 квітня 2013 року в справі № 2-194/12 (а.с. 11).

Факт проживання позивача у спірній квартирі також підтверджується актами обстеження житлових умов від 14 жовтня 2010 року та від 31 жовтня 2014 року (а.с. 26-27), а також відомостями з погосподарських книг, що також вбачається з довідки від 18.01.2021 року № 55 (а.с. 104) та відповіді від 01.10.2020 року № 1492 Глибочицької сільської ради Житомирського району, Житомирської області (а.с. 105).

Позивач в обґрунтування підстав наявності права на користування житлом до матеріалів справи надала копію рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 13.12.2012 у справі №2-194/12 про визнання позивача членом сім`ї наймача (а.с. 9-10), копію ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 03.04.2013 року, якою залишено без змін рішення суду від 13.12.2012 року (а.с. 11), рішення виконавчого комітету Житомирської районної Ради народних депутатів (архівний витяг) від 12.09.1984 №301 про надання квартир (а.с. 24), копії рахунків за оплату комунальних послуг за обслуговування квартири АДРЕСА_2 (а.с. 29-30).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 1382-IV місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до положень статті 6 Закону № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч.1 ст.11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно ст. 37-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження:

1) формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що в даному випадку органом реєстрації є Виконавчий комітет Глибочицької селищної ради Житомирської області, керівництво апаратом та організацію роботи якого здійснює голова селищної ради, який і підписує рішення виконавчого комітету.

Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила) передбачено: "Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недісними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику."

Відповідно до пункту 18 Правил №207 для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2 .

Так, в п. 18 Правил реєстрації місця проживання серед підстав реєстрації місця проживання вказано обов`язок заявника надати документ, що дає право на проживання в квартирі, зокрема, документ щодо визнання за особою права користування житловим приміщенням, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.

Зокрема, документами, на підставі яких позивач має право проживати в житлі, крім ордеру, є (архівний витяг) рішення виконавчого комітету Житомирської районної Ради народних депутатів від 12.09.1984 №301 про надання квартир, а також рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 13.12.2012, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнано членами сім`ї наймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 станом на травень 2004 року.

Згідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

При цьому ст. 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положення п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

За приписами ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше, як з підстав і порядку, передбачених законом.

Водночас відмова відповідача ОСОБА_1 в наданні згоди на реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 обумовлена відсутністю реєстрації права власності на квартиру, що не передбачено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

Разом з тим суд вважає, що ордер не є саме тим документом, який надає право на вселення чи отримання житла, а є документом, який підтверджує таке право (ст. 58 ЖК України). Саме ж право на отримання житла у користування, власність надає рішення, яке приймається уповноваженим органом - в даному випадку рішення виконавчого комітету Житомирської районної ради народних депутатів від 12.09.1984 №301.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог, оскільки рішення виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1 від 16.01.2020 щодо відмови позивачу в наданні згоди на реєстрацію місця проживання є неправомірним.

Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак з відповідача належить стягнути судовий збір у сумі 840 грн.

Керуючись ст. ст. 33,41, 64 Конституції України, ч. 4, ст. 9, ст. ст. 58, 64 ЖК України, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, п. п. 11, 18 Правил, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовільнити повністю

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1 від 16.01.2020 року в частині відмови ОСОБА_1 в наданні згоди на реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Глибочицьку сільську раду Житомирського району Житомирської області зареєструвати ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2

Стягнути з Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14.05.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік