справа № 489/6758/21
провадження №2-з/489/144/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

25 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в письмову провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Юрлова Тетяна Григорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , в термін більш ніж п`ять років, визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, як спадкоємця четвертої черги ОСОБА_3 .

Того ж дня позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить на період розгляду цивільної справи зупинити вчинення нотаріальних дій по спадковій справі №10/2021.

Заява мотивована тим, що 26.03.2021 та 24.09.2021 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 30.09.2021 постановою приватного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. 30.03.2021 відповідач також звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом, в порядку представництва, надала документи на підтвердження родинних відносин з померлим, як донька брата померлого. Нотаріус, розглянувши надані сторонами документи, винесла вказану постанову, та зазначила позивачу, що вона може звернутись до суду та отримати рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим спадкодавцем у термін не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщину. За такого, посилаючись на положення статей 149, 150 ЦПК України позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, шляхом зупинення вчинення нотаріальних дій по спадковій справі №10/2021.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України. Так згідно пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зобов`язує суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, тільки пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За положеннями частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Крім того, частиною другою статті 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того, що не вжиття судом обраного нею заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення її позовних вимог, оскільки позивач не скористалася наданим їй правом особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обґрунтування позивачем обраного нею заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту її прав, суд приходить до висновку про відсутність передбачених частиною першою статті 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим в забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25.10.2021.

Суддя І.В.Коваленко