Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/80/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцева О. І.

за участю:

представника позивача адвоката Мисан В.М.

представника відповідача адвоката Трюхан В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси за правилами загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватний нотаріус Велікова Наталія Анатоліївна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватний нотаріус Велікова Н. А. про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_3 був власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 02.09.1999 р. складено заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан Ж.В. Відповідно до вказаного заповіту, на випадок смерті ОСОБА_3 останній зробив розпорядження, заповівши квартиру за адресою: АДРЕСА_1 доньці ОСОБА_1 . Заповіт було зареєстровано в спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за № 1063243.Після смерті ОСОБА_3 , вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Н.А. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого 23.06.2017 була відкрита спадкова справа за № 60841624.Отже, ОСОБА_1 набула речове право на спадкове майно з моменту відкриття спадщини. В подальшому позивачу стало відомо, що Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради право власності на зазначену квартиру було зареєстровано громадянином ОСОБА_2 .Підставою для реєстрації права власності став договір дарування, який був посвідчений Другою черкаською державною нотаріальною конторою 07.02.2008, зареєстрований в реєстрі за № 1-492. На момент відкриття спадщини (11.04.2017 р.) померлий був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 25.01.1996 р. У зв`язку із реєстрацією права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_2 їй не було видано свідоцтво про право на спадщину, що порушує законні права та її інтереси, а також її фактично позбавлено права власності на вказану квартиру.

Просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

23 січня 2019 року ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_4 провадження у справі відкрито, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

11 травня 2019 року суддю ОСОБА_4 було відраховано зі штату суду у зв`язку із призначенням на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2019 року справа передана судді Казидуб О. Г.

16 травня 2019 року ухвалою судді Казидуб О. Г. цивільну справу прийнято до свого провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання.

20 серпня 2019 року ухвалою суду зобов`язано позивачку ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Придніпровського районного суду м. Черкаси суму судових витрат по справі №711/11047/18 в розмірі 10500, 00грн. які поніс відповідач ОСОБА_2 ..

16 вересня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Мисан В.М. позов підтримав та просив його задовольнити. Суду пояснив, що ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про смерть від 02.06.2017 р. Серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . На день смерті ОСОБА_3 був власником квартири. За своє життя спадкодавець ОСОБА_3 , 02.09.1999 р. склав заповіт на ім`я своєї доньки ОСОБА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Рубан Ж.В. Відповідно до зазначеного заповіту, на випадок смерті ОСОБА_3 останній зробив розпорядження, заповівши квартиру за адресою: АДРЕСА_1 доньці ОСОБА_1 . Заповіт було зареєстровано в спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за № 1063243.Після смерті свого батька, позивач ОСОБА_3 , звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Н.А. із заявою про прийняття спадщини.23.06.2017 була відкрита спадкова справа за № 60841624, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48191023. Разом з тим, своє право власності позивач не зареєструвала за собою, їй не було видано свідоцтво про право на спадщину з огляду на те, Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради 27.07.2017 р. право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за відповідачем, громадянином ОСОБА_2 на підставі договору дарування, який був посвідчений Другою черкаською державною нотаріальною конторою 07.02.2008, зареєстрований в реєстрі за № 1-492, вказані обставини підтверджуються наданою суду інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 98822969 від 28.09.2017 р.

При розгляді справи встановлено, що за життя ОСОБА_3 склав ще один заповіт на ім`я ОСОБА_5 15.09.1999 р. а також у 2008 р. укладено договір дарування квартири, подарувавши її ОСОБА_2 . На момент своєї смерті ОСОБА_3 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини а тому є особою яка прийняла спадщину та має право володіти і користуватися таким майном.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Трюхан В.Г. заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві від 20.02.2019 року (том№1 арк.спр.56-59). Також у відзиві зазначив, що в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини представником позивача зазначено, що відповідно до ППВСУ в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, як пояснив представник позивача відмови ними не отримано. В матеріалах спадкової справи, відкритої за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, відсутній навіть заповіт від 02.09.1999 року на ім`я позивача, а з витягу зі спадкового реєстру заповітів, наданим нотаріусом на ухвалу суду, вбачається вчинення померлим ОСОБА_6 наступного заповіту від 15.09.1999 року на ім`я колишньої дружини ОСОБА_5 , який відповідно до ст. 1254 ЦК України скасовує попередній заповіт повністю і не відновлює його, завірена копія заповіту від 15.09.1999 року долучена до матеріалів справи. Так ОСОБА_2 отримав спірну квартиру відповідно до договору дарування від 07.02.2008року відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно п.7 договору дарування від 07.02.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав спірну квартиру в дар, право власності на квартиру у обдарованого виникає з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору.

Свідок: ОСОБА_7 суду пояснив, що з ОСОБА_3 познайомився з того часу, як тільки він приїхав в місто Черкаси, він заселився в будинок, як він будувався. В дитинстві вони постійно спілкувались, а як одружилися бачив постійно. Він почував себе добре. Це майно отримав його батько. ОСОБА_3 постійно говорив, що цей будинок для його дочки ОСОБА_1 . При поховані ОСОБА_3 свідок не був присутній . ОСОБА_3 був єдиним спадкоємцем у батька на квартиру АДРЕСА_1 , казав, що квартира залишиться дочці ОСОБА_1 . ОСОБА_3 постійно проживав з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 . На які хвороби хворів ОСОБА_3 - свідок не знає. ОСОБА_3 був одружений 1 раз на ОСОБА_11 .

Свідок: ОСОБА_12 суду пояснила, що вони з ОСОБА_13 були знайомі з 1969 року, вони проживали в одному дворі. Потім він одружився зі ОСОБА_11 , у них народилась дочка ОСОБА_1 . Останній раз вони спілкувалися 4 роки назад. При зустрічі ОСОБА_3 почував себе нормально. У власності у них була квартира по АДРЕСА_1 , вони довго жили з батьками, потім отримали квартиру десь на Митниці , але за якою саме адресою їй невідомо. При похованні свідок не була присутня. Також, свідок вказала, що ОСОБА_13 був одружений один раз, він проживав зі ОСОБА_11 , за якою адресою він проживав останнім часом їй не відомо. ОСОБА_13 хотів залишити дочці ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , оскільки, його мама померла і батько жив сам. ОСОБА_16 (батько ОСОБА_17 ) постійно спілкувався з дочкою. Чи виїджала ОСОБА_1 за кордон свідку не відомо. До 1983 року вони проживали по АДРЕСА_1 , за шлюб з ОСОБА_5 свідку не відомо нічого, але вказала, що ОСОБА_13 казав, що проживає з іншою жінкою, але не відомо чи розписаний він був з нею, з ОСОБА_11 казав, що спілкується. Де мешкав ОСОБА_13 останні 10 років свідку не відомо.

Свідок: ОСОБА_11 суду пояснила, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 1970 року. В якому році вони розлучилися - вона не пам`ятає, але проживали разом 22 роки. 14 років вони мешкали по АДРЕСА_1, а по бул. Г.Сталінграда прожили 14 років. Після розлучення спілкувалися часто, він постійно приходив, ночував, телефонував. Останній раз спілкувалися за неділю до смерті, він розпитував про її здоров`я. Він повідомив, що перехворів пневмонією. Він сильно поправився. Він почував себе добре, оскільки, ще за тещею матері ОСОБА_5 доглядав. ОСОБА_3 заповідав квартиру ще в 1999 році ОСОБА_1 . ОСОБА_5 дуже переживала, що ОСОБА_1 отримає квартиру і телефонувала з погрозами. ОСОБА_3 спочатку проживав в себе по АДРЕСА_1 і жив там ще 3 роки після смерті батька, потім в неї, а квартиру здавав. ОСОБА_1 допомагала з похованням, вислала 400 доларів. Відношення до відповідача і його матері були добрі. Проживав ОСОБА_13 у відповідача, де помер не відомо. Доглядати за батьком допомагала ОСОБА_1 . Також, свідок вказала, що 36 000 віддала на похорони батька. Про смерть дізналась з «СМС-повідомлення», яке прислав відповідач. ОСОБА_1 за 5 чи 6 місяців до смерті батька, виїхала за межі країни. Останній раз ОСОБА_1 в Україну поверталась восени 2019 року, за все життя у нього була 1 квартира. За життя ОСОБА_1 він заповів квартиру. Шлюбу не було з ОСОБА_5 ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_6 з нею і після розлучення ще 14 років жили разом. З 1993 року проживали як сім`я по АДРЕСА_6. з 1970 по 1984 рік проживала за адресою АДРЕСА_1 з 1985 по 1993 рік проживали разом по АДРЕСА_6 . З 1994 року почала хворіти мама та з 1994 року захворів сильно батько і 6 років проживав сам. Свідку не відомо про інші заповіти, окрім, заповіту на дочку. Весь час ОСОБА_13 сплачував за комунальні платежі. З 2011-2012р. ОСОБА_13 здавав в оренду квартиру. Потім жив відповідач з своєю дружиною, останні 5 років він був дома, після розлучення жили разом, хворіє на хронічну хворобу (серце). Також, свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона проживає з чоловіком в шлюбі, однією сім`єю з ОСОБА_24 21 рік. Кошти на поховання ОСОБА_13 не давала. Квартиру на Митниці отримала саме вона.

Свідок: ОСОБА_25 суду пояснив, що з 1957 р. знайомий з ОСОБА_13 . З ОСОБА_13 останній раз спілкувалися 5-6 років тому, на зимовій рибалці. Він не перебував в поганому стані. На рибалку ходили часто. Коли ОСОБА_13 розлучився, то він почав проживати по АДРЕСА_1 , почав хворіти, дочка йому допомагала. Його хвороба - це алкоголь. Він повідомляв, що власником квартири був він. Казав, що квартиру залишить дочці ОСОБА_1 . Після похорон свідок дізнався, що ОСОБА_13 залишив квартиру не ОСОБА_1 . На похорони ОСОБА_1 прислала 400 дол. США. Тіло ОСОБА_13 на похоронах було в поганому стані. Квартира по АДРЕСА_2 , яку вони придбали з ОСОБА_11 та проживали - була кооперативною. Після розлучення ОСОБА_3 виписався з даної квартири та залишив дану квартиру колишній дружині ОСОБА_11 та дочці ОСОБА_1 та прописався у батька. ОСОБА_3 ходив до якоїсь жінки, але казав, що на ній не одружиться. Зараз в квартирі по АДРЕСА_2 проживає колишня дружина ОСОБА_11 з чоловіком. Останні 10 років він мешкав по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 зловживав алкоголем.

Свідок: ОСОБА_26 суду пояснила, що цю сім`ю вона знає давно з 1977 року, являється хрещеною матір`ю ОСОБА_2 .. Вони проживали по АДРЕСА_7 , де проживає мати відповідача. ОСОБА_5 була одружена з ОСОБА_27 , він її покинув, і потім вона одружилась з ОСОБА_3 і прожили 24 роки разом. Вони проживали на АДРЕСА_7 . Відомо, що ОСОБА_3 мав квартиру батькову, а другу квартиру він залишив дочці. Батькова квартира знаходиться по АДРЕСА_7 . Свідок не може сказати з якого року були одружені ОСОБА_3 з ОСОБА_5 . ОСОБА_3 проживав по АДРЕСА_7 постійно. ОСОБА_3 з ОСОБА_5 проживали разом 24 роки. ОСОБА_2 проживав за адресою: по АДРЕСА_1 - 10 років і за комунальні платежі сплачував він. У них були гарні відносини. Де перебуває ОСОБА_1 свідку не відомо. ОСОБА_3 сказав, що віддасть квартиру тому, хто догляне його до смерті. Відомо що ОСОБА_3 зробив заповіт на ОСОБА_29 , потім коли вернулась додому ОСОБА_5 і він зробив заповіт на неї. Відповідач ОСОБА_2 завжди і скрізь возив ОСОБА_3 .. Виглядав ОСОБА_3 добре, лише з ногами погано було. ОСОБА_3 з ОСОБА_5 почали проживати і оформили шлюб з 1994 року. З ОСОБА_3 ОСОБА_5 познайомились в 1994 році, коли він перейшов працювати до неї. Відомо, що у власності ОСОБА_3 було дві квартири. Щодо сплати комунальних платежів по АДРЕСА_1 то їх оплачував ОСОБА_2 . ОСОБА_3 квартиру спочатку заповів ОСОБА_1 , потім ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Свідок: ОСОБА_32 суду пояснив, що ОСОБА_3 приходиться йому другом. Знає його з того моменту, коли він прийшов жити до ОСОБА_5 в АДРЕСА_8 . Він там мешкав доки не помер. У ОСОБА_3 була батьківська квартира по АДРЕСА_7 , на 4 поверсі. На рибалці розмовляли з ОСОБА_3 і він повідомив йому, що отримав квартиру. А відносно батьківської квартири, то ОСОБА_3 написав договір дарування на ОСОБА_2 . Окрім цього, він з першою жінкою отримав квартиру на Митниці, а коли уходив то залишив все першій дружині. Свідок вказав, що з ОСОБА_3 спілкувались кожен день, бачились чи по телефону. По АДРЕСА_1 в 1993-1994 роках він пустив квартирантів, а потім там мешкав ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 з дружиною та донькою. Хто сплачував комунальні платежі свідку не відомо. Років 5-6 назад влітку на рибалці ОСОБА_34 повідомив, що подарував квартиру відповідачу ОСОБА_2 , з 2009 року свідок не проживає по АДРЕСА_7 . Коли переїхав то постійно бачились, ОСОБА_2 постійно возив на рибалку ОСОБА_3 ..Після роботи заходив до ОСОБА_3 в гості. З 1993 почали проживати разом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Для того, щоб ОСОБА_5 отримала квартиру вони з ОСОБА_3 розлучилися.

Свідок: ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є дружиною померлого ОСОБА_3 . У шлюбі перебували з 1998 по 2009 рік. Потім розлучились щоб отримати квартиру. На той час, коли вони познайомились, то він мешкав по АДРЕСА_1 . У нього ще була одна 3-х кімнатна квартира на Митниці, яку він залишив першій жінці та дочці. ОСОБА_3 мешкав до квітня 1993 року по АДРЕСА_1 , потім мешкав по АДРЕСА_7 . Квартиранти проживали до 2007 року, потім почав там жити її син ОСОБА_2 , в 2008 ОСОБА_2 одружився і ОСОБА_3 подарив їм квартиру. ОСОБА_3 заповів квартиру ОСОБА_1 , потім через кілька тижнів він заповів квартиру ОСОБА_5 . Після розлучення ОСОБА_3 проживав до смерті по АДРЕСА_7 . В останні роки ОСОБА_3 мав хворі коліна та серце. На похорон колишня сім`я матеріально не допомогла. Спочатку ОСОБА_35 приходила в гості до ОСОБА_3 , але потім перестала. ОСОБА_3 допомагав лише ОСОБА_2 . Після того як ОСОБА_3 подарував квартиру, ОСОБА_2 почав сплачувати комунальні послуги. ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_5 доглядали маму ОСОБА_5 , також ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_5 доглядали один одного. Свідку не відомо того факту - чи давала дочка ОСОБА_1 кошти на поховання.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Мисан В.М., представника відповідача - адвоката Трюхан В.Г., пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 , ОСОБА_5 , вивчивши та дослідивши письмові докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки на підставі наявних у справі доказів об`єктивно встановлено наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим 02.06.2017 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1074. Відповідно до заповіту померлого ОСОБА_3 , який був складений 02.09.1999 року, з відповідною реєстрацією у спадковому реєстрі за №106324, ОСОБА_3 розпорядився своєю квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , заповівши її своїй дочці позивачці по справі ОСОБА_1 (том.№1 арк.спр.11). Після вищезазначеного заповіту, спадкодавцем ОСОБА_3 був зроблений наступний заповіт15.09.1999р.(том.№1 арк.спр.126), який було складено пізніше та скасовує попередній заповіт, яким він заповів спірну квартиру колишній дружині ОСОБА_5 .

А тому, даний заповіт, відповідно до ст. 1254 ЦПК України, який складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

А тому, ОСОБА_3 у 2008 році, розпорядившись спірною двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 та подарував її ОСОБА_2 , сину ОСОБА_5 ..

Як вбачається з договору дарування від 07.02.2008 року, оформлення договору дарування відбулося у встановленому законом порядку та посвідчено державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Сопільник А.О. та зареєстровано в реєстрі №1-492 (том.№1 арк.спр.15).

Згідно відомостей, зазначених у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.08.2017 за № 95344623 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 27.07.2017.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 ЦК України є день смерті особи.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 719 ЦК України).

Як вбачається з договору дарування (п.7) право власності на квартиру у обдарованого виникає з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач з сім`єю мешкав в даній квартирі та здійснював ремонтні роботи, що спростовує доводи представника позивача Мисан В.М. , те, що на момент смерті ОСОБА_3 був власником спірної квартири.

Також, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним (Справа №711/7100/17). 22.10.2018 року по даній справі було прийнято рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мисан В. М. залишено без задоволення, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2018 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 26 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 10 січня 2019 року залишено без змін. Рішенням суду встановлено, що відповідно до договору дарування, укладеного та посвідченого 07.02.2008р.державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О., реєстровий номер №1-492, ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Нотаріальне посвідчення договору дарування також підтверджується копією журналу реєстрації нотаріальних дій на 2008 рік, яка сумнівів у колегій суддів не викликає. А тому, оспорюваний договір дарування укладений та посвідчений державним нотаріусом з дотриманням останнім встановленого законом порядку, тобто, процедура укладення договору, його нотаріальне посвідчення та державна реєстрація прав власності нового власника проведена відповідно до вимог чинного законодавства. А тому, суд вважає, що право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 виникло у відповідача ОСОБА_2 з 07.02.2008 року, а тому, підстави для задоволення позову відсутні.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 прийняв дарунок спірної квартири, про що свідчить сплата ним комунальних послуг згідно долучених квитанцій, проведення ремонтних робіт, та безпосереднє проживання в спірній квартирі з сім`єю, про що свідчать долучені до матеріалів справи довідки від ОСББ, квитанції з Приватбанку та поясненнями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_32 , ОСОБА_5 ..

В постанові від 26.03.2020 року Верховний суд зазначив, що оспорюваний договір підписаний заповідачем та посвідчений державним нотаріусом, тобто, процедура укладення договору дарування нерухомого майна, його нотаріальне посвідчення дотримана, а державна реєстрація прав власності нового власника, проведена відповідно до вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до адвокатського запиту №2/19-1 від 19.02.2019 року, адресованого керівнику Черкаського обласного державного нотаріального архіву та до інших дій направлених на отримання заповіту, лише 01.03.20149 року було отримано дублікат заповіту ОСОБА_3 від 15.09.1999 року, що зареєстровано в реєстрі за №1-3062, яким ОСОБА_3 заповів спірну квартиру ОСОБА_5 , що є об`єктивною причиною, на думку суду, відсутності інформації у відзиві на позовну заяву щодо даного заповіту станом на 19.02.2019 року.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 , з 1993 року і по день смерті у спірній квартирі не проживав, відповідно, до довідки з місця проживання та склад сім`ї від 27 квітня 2017 року, фактично проживав з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_7 , яка здійснювала за ним догляд, вела спільне господарство та здійснювала поховання(том.№2арк.спр.77).

Також, на думку суду, прохальна частина позовної заяви ОСОБА_1 не містить обґрунтованого пункту скасування права власності на квартиру, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та не може бути задоволена у формі встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 та визнання за нею права власності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позов ОСОБА_1 є безпідставним , необґрунтованим та недоведеним , а тому, не підлягає до задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Представник відповідача - адвокат Трюхан В.Г. в підготовчому судовому засіданні (03.06.2020 року) подав клопотання про забезпечення судових витрат та просив суд постановити ухвалу, якою зобов`язати позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Придніпровського районного суду м. Черкаси суму витрат по даній справі в розмірі 10500, 00грн, які поніс відповідач ОСОБА_2 , що підтверджені відповідними доказами, а також 10000, 00грн. додаткових витрат, які можливо будуть понесені ним в зв`язку з новим розглядом справи, тобто всього 20500, 00грн.

20 серпня 2019 року клопотання від 03.06.2019 представника відповідача Трюхан В.Г. задоволено частково. Зобов`язано позивачку ОСОБА_1 на протязі 10 днів з дня винесення повного тексту ухвали внести на депозитний рахунок Придніпровського районного суду м. Черкаси суму судових витрат по справі №711/11047/18 в розмірі 10500, 00грн., які поніс відповідач ОСОБА_2 , що підтверджені актом виконаних робіт від 15.03.2019 року та квитанцією від 15.03.2019 року (арк.спр.86-88).

10.09.2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мисан В.М., на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2019 року, долучено до матеріалів справи оригінал квитанції про внесення на депозитний рахунок суду судових витрат в розмірі 10500, 00грн. ( том.№1 арк.спр.163).

Також, в судове засідання 04.11.2020 року було надано клопотання про доручення до матеріалів справи акту виконаних робіт від 03.11.2020року, квитанцію від 03.11.2020 року на 12000, 00грн., копію договору про надання правничої допомоги від 08.02.2019 року.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до 7 ст.135 ЦПК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

А тому, вимога відповідача про стягнення понесених судових витрат(загальна) на правничу допомогу з позивача в розмірі 22500 грн.00коп. підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.ст.15, 16 ,717,719,1216,1233,1248,1268,1269,1296,1297ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133,135,137,141, 258, 259, 263, 264, 265, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватний нотаріус Велікова Наталія Анатоліївна про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з правничої допомоги в розмірі 22500, 00грн.

Скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2019 року про забезпечення позову, якою з метою забезпечення позову, заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження, зміну власника чи передачу в заставу нерухомого майна, - квартири АДРЕСА_1 право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення після набрання ним законної сили направити для виконання до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та до Центру надання адміністративних послуг м. Черкаси.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення буде складено 11 січня 2021 року (з врахуванням вихідних та святкових днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб