Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді Решетова В.В.

секретар судового засідання Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Айленд» про стягнення заборгованості із заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до ТОВ «Айленд» про стягнення заборгованості із заробітної плати, обґрунтовуючи тим, що з 25.04.2019 року по 12.10.2020 року він працював в ТОВ «Айленд» на посаді охоронника. Після звільнення з роботи підприємство заборгувало йому заробітну плату в сумі 21253,00 грн. Просив стягнути заборгованість зі сплати заробітної плати в сумі 21253,00 грн. та понесені ним судові витрати на оплату правничої допомоги у сумі 3000,00 грн.

Представник позивача адвокат Зайцев М.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надали пояснення в яких вказали, що підприємство виплатило заборгованість по заробітній плати позивачу 16.01.2021 року, просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону, суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Судом встановлено, що згідно запису № 3 трудової книжки серії АВ №569672 від 18.11.2009 року, ОСОБА_1 12.10.2020 року звільнено із займаної посади з ТОВ «Айленд» на підставі на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, на підставі наказу №23- к від 12.10.2020 року.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до частини 1ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У статті 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Суду не надано доказів того, що позивач в останній день звільнення, а саме 12.10.2020 року не працював, тому відповідно до статті 116 КЗпП України, підприємство повинно було провести в цей день остаточний розрахунок.

Суд зазначає, що дана стаття не вказує на обов`язок працівника у день звільнення звертатися до каси підприємства з вимогою про проведення розрахунку, а навпаки, ця стаття, покладає на роботодавця обов`язок провести відповідний розрахунок.

При вирішення питання про наявність заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, суд враховує наявні в матеріалах справи докази.

Відповідно до довідки ТОВ «Айленд» від 26.01.2021 року № 18/вих. заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2020 року по 12.10.2020 року складає 17676,95 грн. Станом на 26.01.2021р. заборгованість ОСОБА_1 підприємством виплачена в сумі 11629,02 грн., про що не заперечував представник позивача у судовому засіданні, що саме таку суму заборгованості заробітної плати сплатило підприємство позивачу, залишок заборгованості складає 6047,93 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає частковому задоволенню, так як заборгованість по заробітній платі позивачу ОСОБА_1 підприємством ТОВ «Айленд» виплачена не повністю.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу при оформлені позову до суду, суд встановив наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16).

Позивачем зазначено, що нею понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., на підтвердження надано квитанцію № 85 від 18.12.2020 року, угоду про надання правової допомоги від 14.10.2020 року та заяву з переліком проведених робіт адвокатом Зайцевим М.П.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги у сумі 3000,00 грн. підлягають задоволенню повністю, так як заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги задоволенні вже під час судового розгляду.

Позивач у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовийзбір у сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 38, 40, 116, 117, 232, 237-1, 264, 430 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 268, 280- ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальністю «Айленд» (), адреса розташування с. Сивашівка, вул. Поштова, 62, Новотроїцький район, Херсонська область на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 6047,93 грн. (шість тисячі сорок сім) грн. 93 коп. та 3000,00 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату правничої допомоги.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальністю «Айленд» (), адреса розташування с. Сивашівка, вул. Поштова, 62, Новотроїцький район, Херсонська область на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов