РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/232/21

Провадження №2/568/740/21

19 травня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

Суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши матеріали цивільної справи

за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: с.Лосятин Кременецького району Тернопільської області)

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 )

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

До Радивилівського районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаному будинку, зареєстрований, але не проживає відповідач - колишній чоловік дочки.

Зазначає, що реєстрація відповідача створює значні незручності, як власнику житла.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 06.04.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 27.04.21 р. розгляд справи відкладено.

В судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судова влада. Заяв, клопотань до суду від відповідача не надходило, правом на подання відзиву не скористався.

В судове засідання позивач не з`явився. Водночас, від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек.

Згідно довідки про склад сім`ї від 24.02.21 р., в будинку за вищевказаною адресою зареєстрована, зокрема, ОСОБА_2 .

Згідно акту обстеження будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , від 24.02.21 р., ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає і ніколи не проживав.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі.

Непорушність права власності закріплено також статтею 321 Цивільного кодексу України.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах права позивачки, як власниці житлового будинку, захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Під час розгляду справи, встановлено, що відповідач не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реєстрація відповідача за місцем проживання у будинку, належному позивачу є перешкодою для розпорядженню позивачем своїм майном.

Відповідно до вимог частини другої ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування житловим приміщенням підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення права користування спірним приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: с.Лосятин Кременецького району Тернопільської області) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 908 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Радивидівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 19.05.2021 р.

Суддя А.О. Сільман