Єдиний номер справи 2-2117/2010
Провадження 22-ц812/243/21 Головуючі по 1 інстанції Кокорєв В.В., Коваленко І.В.
Провадження 22-ц812/180/21 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
Провадження 22-ц812/39/21
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Богуславська О.М.,

за участі: представника стягувача Боровської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»

на ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2020р., 23 листопада 2020р.

за скаргами ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича,

встановила:

У серпні 2020р. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою про визнання неправомірними дій приватного виконавця Куліченка Д.О.

Заявник вказував, що на виконанні приватного виконавця Куліченка Д.О. перебуває виконавче провадження №62188389 з примусового виконання дубліката виконавчого листа щодо стягнення з нього на користь ПАТ «Банк «Форум» 38760,82 дол. США заборгованості, 7810,89 дол. США пені, 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

07 серпня 2020р. ним було отримане поштове відправлення від приватного виконавця з повідомленням від 04 серпня 2020р. про результати оцінки його майна квартири АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що оцінка квартири проведена із значними порушеннями, а саме без фактичного огляду майна, дії приватного виконавця суперечать Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,

заявник просив визнати неправомірними дії приватного виконавця Куліченка Д.О. щодо проведення оцінки квартири АДРЕСА_1 , направлення повідомлення про результати оцінки квартири та підготовки її до примусової реалізації шляхом проведення електронних торгів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2020р. скаргу задоволено частково. Постановлено визнати неправомірними дії приватного виконавця Куліченка Д.О. щодо направлення повідомлення про результати оцінки квартири АДРЕСА_1 та підготовки майна до примусової реалізації шляхом проведення електронних торгів.

У жовтні 2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій приватного виконавця Куліченка Д.О.

Заявник вказував, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 62188389 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2117/2010, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 28.08.2018р. про стягнення з нього на користь ПАТ «Банк «Форум» 38760,82 дол. США заборгованості, 7810,89 дол. США пені, 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

23.09.2019р. ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва замінено стягувача ПАТ «Банк «Форум» на ТОВ «ФК «Веста», яке на підставі протоколу загальних зборів № 06/08-2019 від 06.08.2019 перейменувано на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

07.08.2020р. він отримав поштове відправлення від приватного виконавця з повідомленням від 04.08.2020 за № 4344 про результати оцінки майна.

Незважаючи на оскарження оцінки арештованого майна до суду, приватний виконавець здійснив передачу вищевказаної квартири на реалізацію до ДП «СЕТАМ», що підтверджується повідомленням отриманим ОСОБА_1 про проведення електронних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що дії приватного виконавця суперечать вимогам ст.1 Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», заявник просив про задоволення скарги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2020р. скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця Куліченка Д.О. щодо подання заявки на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.1997р. Зобов`язано приватного виконавця Куліченка Д.О. відкликати заявку з ДП «СЕТАМ» на реалізацію вказаної квартири та не проводити реалізацію останньої до завершення мораторію згідно із Законом «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В апеляційних скаргах стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», посилаючись на незаконність ухвал Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2020р., 23 листопада 2020р., просило їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарг боржника ОСОБА_1 .

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

07 червня 2014р. набув чинності Закон № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п.1 якого не мо же бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як встановлено судами і вбачається з матеріалів справи, 05.02.2008р. між ВАТ «ВТБ БАНК» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 26.11-18/08-СК, за умовами якого останній отримав на особисті потреби 13500 дол. США до 04.02.2011р.

30.09.2008р. між АКБ «Форум» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 18/08/02/10-RZv, за умовами якого останній отримав кредит для погашення заборгованості у ВАТ «ВТБ Банку» у сумі 28689,16 дол. США та 10310,84 дол. США на споживчі цілі до 29.01.2018р.

Для забезпечення виконання кредитного договору № 18/08/02/10-RZv 30.09.2008р. між АКБ «Форум» і ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого останній передав в іпотеку належну йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 22.01.1997р. однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,7 кв.м., житловою площею 19,2 кв.м. № НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2010р. з ОСОБА_1 на користь АКБ «Форум» стягнуто 38760,82 дол. США заборгованості за кредитом, що за курсом НБУ еквівалентно 310 412,15 грн., пеню - 7810,89 грн., судовий збір -1700 грн., витрати на іформаційно-технічне забезпечення - 120 грн., а всього - 320 043,04 грн.; звернуто стягнення на майно ОСОБА_1 , а саме на однокімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_3 загальною площею 37,7 кв.м., надавши АКБ «Форум» право продажу за договором купівлі-продажу будь-якій особі за найвищою запропонованою ціною.

27.09.2010р. Ленінським районним судом м. Миколаєва на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист № 2-2117/2010.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2018р. ПАТ «Банк Форум» видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-2117/2010 за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2019р. замінено стягувача у виконавчому листі №2-2117/2010 від 28.08.2018р. з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «Фінансова компанія «Веста», яке протоколом загальних зборів товариства від 06.08.2018р. перейменовано в ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Починаючи з 13 жовтня 2010р., а в подальшому з 02 жовтня 2015р. на виконанні в Ленінському (Інгульському) ВДВС перебували виконавчі провадження за виконавчим листом № 2-2117/2010 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, який повертався стягувачеві 28 квітня 2015р., 20 листопада 2015р. на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону «Про виконавче провадження» (встановлена Законом «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборона щодо звернення стягнення на майно боржника).

27 травня 2020р. приватним виконавцем Куліченко Д.О. відкрито виконавче провадження №62188389 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2117/2010 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

30 червня 2020р. приватним виконавцем Куліченко Д.О. накладено арешт на належну боржнику ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , 02.07.2020р. призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та в подальшому вчинено дії щодо оцінки цього майна, підготовки його примусової реалізації шляхом проведення електронних торгів та подання заявки на реалізацію арештованого майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті на споживчі цілі, який було забезпечено іпотекою єдиною належною йому на праві власності квартирою, загальною площею 37,7 кв.м., яка є місцем його проживання, можна погодитись з висновками судів, про наявність підстав, передбачених ч.2 ст.451 ЦПК, ст.74 Закону «Про виконавче провадження», ст.1 Закону № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» для визнання вказаних дій приватного виконавця неправомірними.

Закон № 1304-VII є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Саме таким чином витлумачила Закон № 1304-VII Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019р. по справі №726/1538/16-ц.

Аргументи в апеляційній скарзі щодо невірного застосування норм матеріального права не можна визнати обґрунтованими.

Так, заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості та звернення стягнення на його майно ухвалено 22.06.2010р., тобто набрання чинності Закону №1304-У11 в ст.1 якого не містилось положень про заборону на примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на іпотечну квартиру, за умови її придбання за кредитні кошти.

Такі зміни до названої статті були внесені Законом №895-1Х від 16.09.2020р. і набрали чинності 08.10.2020р., а тому з огляду на положення ст.58 Конституції не можуть поширюватись на спірні правовідносини.

Більше того, й виконавче провадження приватний виконавець відкрив та вчиняв оскаржувані дії до вказаних змін в ст.1 Закону №1304-У11 від 03.06.2014р.

За таких обставин, а також незважаючи на те, що при постановлені ухвали від 07 жовтня 2020р. суд виходив з інших мотивів, але це не призвело до неправильного вирішення справи, апеляційні скарги в силу ст.375 ЦПК підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» залишити без задоволення, а ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2020р., 23 листопада 2020р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13 січня 2021р.

Головуючий: Судді: