Ухвала

19 травня 2021 року

м. Київ

справа № 478/1603/20

провадження № 61-7330 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Порошина Наталія Гафурівна, на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області у складі судді Іщенко Х. В. від 06 січня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду у складі колегії суддів: Крамаренко Т. В., Бондаренко Т. З., Темнікової В. І., від 17 березня 2021 року за заявою фермерського господарства «Марія - Послушняк» про забезпечення позову у справі за позовом фермерського господарства «Марія-Послушняк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Казанківська селищна рада Миколаївської області, державний реєстратор Новобузької міської ради Альбертін Олена Вадимівна, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року фермерське господарство «Марія-Послушняк» (далі - ФГ «Марія-Послушняк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю № 20 виданий 01 квітня 1994 року Казанківською селищною радою народних депутатів ОСОБА_1 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 36391011 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 21,0 га кадастровий № :27:000:0133 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236) зроблений 29 квітня 2020 року реєстратором Новобузької міської ради Альбертін О. В.

05 січня 2021 року ФГ «Марія-Послушняк» звернулося до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхомзаборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження (в т. ч. відчуження) спірної земельної ділянки, площею 21,0 га, що розташована на території Казанківської селищної ради Миколаївської області та заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки.

Клопотання мотивовано тим, що позивач обробляє спірну земельну ділянку, засіявши її зерновими культурами, однак ОСОБА_1 може вчинити дії щодо користування земельною ділянкою (збирання урожаю), її відчуження або передачу в оренду третім особам, які можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому у разі ухвалення на користь позивача.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року, заяву ФГ «Марія-Послушняк» про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, площею 21,0 га, кадастровий номер № :27:000:0133, що розташована на території Казанківської селищної ради Миколаївської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236.

28 квітня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення попередніх інстанцій після закінчення строку на касаційне оскарження. Заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримано поштою лише 26 березня 2021 року. Однак, у зв`язку із хворобою його адвоката Порошиної Н. Г. на ковид-19, касаційну скаргу не було подано своєчасно.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, та додані докази свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що ані ФГ «Марія-Послушняк» ані ОСОБА_2 не набули законного права на постійне користування спірною земельною ділянкою, власником якої є відповідач.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункт 2 частини першої, частина 3 статті 150 ЦПК України).

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що між сторонами виник спір з приводу земельної ділянки з кадастровим № :27:000:0133,предметом спору є визнання недійсним державного акту на землю та визнання незаконною державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачем.

Встановивши, що між сторонами виник спір стосовно права постійного користування земельною ділянкою, яку засіяв зерновими культурами позивач, суди дійшли вірного висновку про необхідність забезпечення виконання ймовірного судового рішення шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії направлені на користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позову.

Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності у ФГ «Марія-Послушняк» права на постійне користування спірною земельною ділянкою є безпідставними, оскільки стосуються вирішення спору по суті, а не питання обгрунтування забезпечення позову.

Водночас, частково задовольняючи заяву, суди попередніх інстанцій вірно врахували, що з часу отримання у постійне користування і до тепер ФГ «Марія-Послушняк» обробляє вказану земельну ділянку та сплачує земельний податок і станом на 29 квітня 2020 року право постійного користування не було припинено.

Доводам касаційної скарги про відсутність доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду надана належна оцінка судом апеляційної інстанції, обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами і не є вирішенням справи по суті позовних вимог.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суди здійснили оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, та дійшли вірного висновку про часткове забезпечення позову.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на незгоді з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2021 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Порошина Наталія Гафурівна, на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 березня 2021 року за заявою фермерського господарства «Марія - Послушняк» про забезпечення позову у справі за позовом фермерського господарства «Марія-Послушняк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Казанківська селищна рада Миколаївської області, державний реєстратор Новобузької міської ради Альбертін Олена Вадимівна, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара