Справа № 204/715/21
Провадження № 2/204/915/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
18 травня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мащук В.Ю.,
при секретарі Максименко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,
У лютому 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме 58/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії НОВ№626578 від 14.01.2012 року, після смерті ОСОБА_4 , позивачці на праві спільної часткової власності належить 58/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 22.12.1995 року виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради народних депутатів, 42/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві особистої власності ОСОБА_3 .
Зареєстровані особи - ОСОБА_5 є тіткою позивачки, ОСОБА_6 є матір`ю позивачки, ОСОБА_2 є дядьком позивачки. Позивачка та зареєстровані особи у 58/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , ніколи разом не проживали. На момент подачі позову в 58/100 частинах домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не проживає.
Відповідач, не є і ніколи не був членом родини позивачки, та був тільки зареєстрований за зазначеною адресою. Факт, того що відповідач зареєстрований в квартирі позивача, позбавляє її права на вільне розпорядження та користування своєю власністю, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовною заявою.
В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав.
Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.
Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд прийняти рішення у справі відповідно до вимог діючого законодавства.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що власником 58/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 січня 2012 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. (арк.с.9).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.01.2020 року, 58/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 4-31, виданого 14.01.2020 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою, державним нотаріусом Крупською Л.В., належить ОСОБА_1 (арк.с.10).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.10.2020 року, 58/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 4-31, виданого 14.01.2020 року Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою, державним нотаріусом Крупською Л.В., належить ОСОБА_1 (арк.с.11).
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору судом.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що за адресою: АДРЕСА_1 (58/100 частини домоволодіння), відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрований в ній, інших відомостей до суду не надходило, поважність причин не проживання відповідача за адресою реєстрації судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.
Отже, позовні вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням 58/100 частинами домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір віднести на рахунок позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,386,391,405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні власністю, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 частин домоволодіння).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.Ю. Мащук