УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області за головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Довженко В.І., на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юй Миколи Віталійовича, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасуванні постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юй Миколи Віталійовича про відкриття виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Довженко В.І., звернувся до суду із даною скаргою, в якій зазначив, що постановою державного виконавця Кальміуського ВДВС від 22.06.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи утримання з 01.11.2011 року. Заявник скарги стверджує, що виконавчий лист, який був доданий стягувачем до заяви про відкриття виконавчого провадження, не містить всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року) обов`язкових реквізитів, таких як: місце проживання чи перебування стягувача та боржника, індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника, рахунки стягувача та боржника, дата набрання законної (юридичної) сили рішенням, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання. Крім того, в заяві стягувачки зазначено, що вона просить стягнуті кошти перерахувати на її особистий рахунок, вказаний в заяві, який є недійсним, а утримання аліментів просить проводити з 23.04.2014 року, в той час як боржник весь час добровільно сплачував аліменти на дітей. При цьому стягування аліментів з 23.04.2014 року може привести до штучного виникнення великого боргу за шість місяців, та поставить у скрутне матеріальне становище родину боржника та до штучного виникнення інших правових наслідків, що випливають з заборгованості по аліментам. На підставі цього просив суд зупинити виконавче провадження за примусовим виконанням виконавчого листа №2-3064/2011, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області від 23.11.2011 року; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавши лист №2-3064/2011, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області від 23.11.2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , 2004 року народження, та ОСОБА_4 , 2005 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи утримання з 01.11.2011 року; визнати протиправним та скасувати постанову державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юй Миколи Віталійовича від 22.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження за примусовим виконанням виконавчого листа №2-3064/11 від 23.11.2011 року, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув. Від його представника, адвоката Довженка В.І., надійшла заява, в якій він просив проводити судове засідання за його відсутності.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула. Від її представника адвоката Звонарьова В.В. надійшов письмовий відзив на скаргу, в якому представник не погоджуючись із вимогами скарги просив відмовити у її задоволенні та в обґрунтування своєї позиції вказував, що рішенням суду від 09.11.2011 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей. 23.11.2011 року на виконання рішення видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання. 28.11.2011 року постановою державного виконавця Іллічівського ВДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки встановлено, що боржник працює в ЗАТ «Укренергочермет» на території Орджонікідзевського району м.Маріуполя. 24.02.2014 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС виконавчий документ направлено до Іллічівського ВДВС для виконання за належністю згідно з п.10.ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 13.09.2013 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. 21.03.2014 року постановою державного виконавця Іллічівського ВДВС відкрито виконавче провадження. 22.04.2014 року постановою цього ж виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону - за письмовою заявою стягувача. Припинено чинність арешту майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Виконавче провадження завершено. Представник вказує, що з 2011 до 2014 року виконавчий лист перебував на виконанні і боржник не звертався з будь-якими скаргами та погоджувався із змістом виконавчого документу. Після припинення добровільної виплати аліментів на утримання дітей 18.06.2020 року стягувачка повторно звернулась до Кальміуського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження та просила проводити утримання з 23.04.2014 року. Постановою державного виконавця від 22.06.2020 року було відкрито виконавче провадження. Вважає заявлені скаржником доводи щодо недоліків у виконавчому листі формальними та які не можуть бути підставою для невиконання рішення суду. Відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, ідентифікаційний номер та його паспортні дані не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїх правом та отримати таку інформацію у відповідних установах. При цьому посилається на судову практику Верховного суду від 22.08.2018 року по справі 471/283/17ц, від 27.12.2018 року у справі №469/1357/16ц. Посилаючись на положення статей 447, 451 ЦПК України, вказує, що вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути задоволена, оскільки такий спосіб захисту не передбачений статтею 451 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Звонарьов В.В. та ОСОБА_6 в судове засідання не прибули, надіслали через канцелярію суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження без присутності представників.

Державний виконавець Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юй М.В. в судове засіданні не прибув. Надіслав до суду відзив, в якому скаргу не визнав, вказав, що в відповідно до частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції 1999 року) місце проживання чи перебування, ідентифікаційний номер стягувача та боржника, серія і номер паспорту та інші дані зазначаються у виконавчому документів, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо. Згідно з пунктом 3 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. У зв`язку із цим у самому виконавчому документі судом при його видачі не вказується строк пред`явлення виконавчого документу. А у резолютивній частині виконавчого документу вказано, що аліменти рішенням суду стягнути до повноліття дитини. Посилаючись на положення ч.3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції від 01.08.2020р), державний виконавець вказує, що стягувач у заяві про відкриття виконавчого провадження має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, в тому числі рахунки в банківських установах, а перевірка їх дійсності чи недійсності при відкритті виконавчого провадження не входить в обов`язки державного виконавця. Також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Тому період, який був зазначений стягувачем у своїй заяві, а саме те, що алемінти необхідно утримувати з 23.04.2014 року не суперечить чинному законодавству.

На підставі зазначеного державний виконавець просив відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 та розглянути справу без його участі.

Згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку із належним повідомленням державного виконавця про дату та час розгляду скарги та надходженням від нього письмового відзиву, в якому останній просив проводити розгляд справи без його присутності, суд вважає можливим розглянути скаргу та прийняти ухвалу за відсутності державного виконавця, дії якого оскаржуються.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволені скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 ч.1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі за текстом Закон) однією із засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Частиною 1 статті 3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно з статтею 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 23 листопада 2011 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області був виданий виконавчий лист по справі №2-3064/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, яким стягнуто аліменти с ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи утримання з 01.11.2011р.

У виконавчому листі судом були відображені відомості про місце проживання, роботи боржника та стягувача, а також дата видачі виконавчого листа 23 листопада 2011 року та дата набрання рішення суду законної сили 22.11.2011 рік.

18 червня 2020 року стягувач ОСОБА_2 звернулась до Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із письмовою заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просила прийняти до виконання вказаний виконавчий лист. Також додатково вказала у заяві відомі їй відомості про боржника: адресу його проживання, номер РНОКПП, номер мобільного телефону. Крім цього стягувані кошти стягувачка просила перерахувати на її особистий банківській рахунок, відомості про який також відобразила у заяві. Утримання аліментів просила проводити з 23.04.2014 року.

Постановою державного виконавця Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юєм М.В. від 22 червня 2020 року було відрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

02 липня 2020 року стягувачка звернулась до державного виконавця із заявою, в якій долучила банківські реквізити для отримання грошових коштів за виконавчим листом та додатково повідомила державного виконавця про розмір отриманих та добровільно сплачених боржником аліментів за період з 2014 року по 2020 рік.

Вирішуючи спірне питання про відповідність виконавчого листа вимогам закону суд виходить із того, що частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1999р., яка діяла на момент видачі виконавчого листа 23.11.2011 року) у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З наведених норм Закону, який діяв в період видачі спірного виконавчого листа, вбачається, що виконавчий лист має містить певні відомості, які є обов`язковими для їх відображення, такі як: повне ім`я, місце проживання чи перебування стягувача та боржника, а також відомості, які є додатковими для ідентифікації сторін виконавчого провадження та можуть сприяти примусовому виконанню рішення, які вказуються судом у випадку, якщо вони відомі йому із матеріалів справи, зокрема: ІПН стягувача та боржника, дата народження, місце роботи боржника, наявність у нього майна, рахунків.

Щодо строку пред`явлення до виконавчого листа до виконання, то відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1999р.) рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Аналогічні положення містяться в нині діючій редакції Закону (частині 3 статті 12).

Як встановлено судом спірний виконавчий лист має в собі всі відомості, що передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1999р.), які є обов`язковими для примусового виконання та ідентифікації сторін виконавчого провадження, в тому числі місце проживання чи перебування стягувача та боржника, дата набрання рішення законної сили та строк пред`явлення листа до виконання, який визначається в тексті датою набуття дитиною повноліття. Відсутність у виконавчому листі таких відомостей як ІПН стягуюча та боржника, їх рахунків не є порушенням вимог закону, оскільки не є обов`язковими для відображення та зазначаються лише у випадку, якщо такі відомості відомі суду.

Таким чином з урахуванням діючих на момент видачі виконавчого листа положень закону судом не встановлено заявлених скаржником порушень вимог закону щодо змісту виконавчого листа.

Стосовно доводів боржника про незаконність подачі стягувачкою заяви про відкриття виконавчого провадження, в якій вона просила проводити утримання за період з 23.04.2014 року та вказала свій недійсний номер банківського рахунку, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів виконавчого провадження в період з 23 квітня 2014 року по 22.06.2020 року виконавче провадження не здійснювалося з тих причин, що постановою державного виконавця Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ від 22 квітня 2014 року виконавчий лист за заявою стягувачки був повернутий без подальшого виконання на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 194 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Тобто стягувачка при зверненні із заявою про відкриття виконавчого провадження має право просити державного виконавця нарахувати аліменти за минулий час, але не більше як за 10 років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

В будь-якому випадку нарахування періоду заборгованості по аліментах та спір сторін виконавчого провадження про нарахований розмір заборгованості не може бути законною підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження у відповідності до вимог частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а спори щодо розміру та періоду заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 3 вказаної статті Закону у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

При цьому з системного аналізу даної статті слідує, що зазначення у заяві про відкриття виконавчого провадження додаткових відомостей про рахунок стягувача, на якій мають бути перераховані стягнуті з боржника кошти, не впливає на обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження та не є підставою для відмови у його відкритті, оскільки не перешкоджають примусовому виконанню та можуть бути з`ясовані в ході проведення виконавчих дій.

Згідно з частиною 5 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, судом не встановлено порушень чинного законодавства при оформленні виконавчого листа, виданого 23 листопада 2011 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області по справі №2-3064/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, а зазначений виконавчий лист містить в собі всі обов`язкові реквізити, передбачені чинним законодавством на момент його видачі. Також судом не встановлено законним підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, а дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юй Миколи Віталійовича від 22.06.2020 року при відкритті виконавчого провадження за примусовим виконанням виконавчого листа №2-3064/11 від 23.11.2011 року, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області відповідають вимогам закону.

З огляду на вказане, доводи скаржника є безпідставними та у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Довженко В.І., на дії державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юй Миколи Віталійовича, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасуванні постанови державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Юй Миколи Віталійовича про відкриття виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 05 січня 2021 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов