Справа № 297/1597/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 січня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Бисаги Т.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Берегівського районного суду від 16 вересня 2020 року (головуючий суддя Гал Л.Л.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», позивач) подало вказаний позов посилаючись на те, що 20.10.2008 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н про надання банківських послуг, згідно з яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 700 грн. на картковий рахунок. Оскільки відповідачка ОСОБА_1 , в порушення умов договору, щомісячне погашення кредиту та сплату відсотків не здійснювала, тому позивач просив суд стягнути з неї заборгованість, яка станом на 20.05.2020 складає 13 996,68 грн., з яких 9823,30 грн. заборгованість за тілом кредиту (прострочене тіло кредиту), 4173,38 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (прострочені відсотки), а також судові витрати по справі.

В підтвердження обставин, на які позивач посилався як на підставу для задоволення позову, ним додано до позовної заяви письмові докази: розрахунок заборгованості станом на 20.05.2020 (а.с.6-19), виписки за договором б/н станом на 26.05.2020 (а.с.20-34), довідки про видані кредитні картки, оформлені на ОСОБА_1 (а.с.35, 36), довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», і витяг Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Рішенням Берегівського районного суду від 16 вересня 2020 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по кредиту за договором б/н від 20.10.2008 в розмірі 9 823,30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання стягнення судового збору.

Не погоджуючись із рішенням в частині відмови в стягненні заборгованості за процентами АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на належність як доказу укладення кредитного договору заяви (анкети) позичальника, в якій вказана базова відсоткова ставка за користування кредитом. Стверджує, що сторонами було узгоджено розмір щомісячних платежів та розмір і порядок нарахування відсотків за користування кредитом. Звертає увагу, що відповідачка ознайомлена з фінансовими умовами надання кредитки, оскільки підписала довідку про умови кредитування. Апелянт зазначає, що кредитний договір є оплатним, тому суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків за користування кредитом. Просить скасувати рішення місцевого суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, тому відповідно до ст. 367 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги, не роблячи висновків щодо стягнення місцевим судом заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9823,30 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та додані до неї докази, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 20 жовтня 2008 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПриватБанку (а.с.37). Відповідно до цієї заяви відповідач погодилася, що така, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. В анкеті заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, а також зобов`язалася виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг та регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на вказаному сайті. У підписаній позичальником заяві зазначено кредитний ліміт, встановлений на картковий рахунок 700 грн., а також зазначено про отримання банківської послуги - кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». За вказаною заявою видано ОСОБА_1 власним підписом погодилась на отримання картки № НОМЕР_1 , де базова процентна ставка по кредиту становить 3% в місяць. Така ж відсоткова ставка зазначена і у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» Відповідно до доданої Банком до позовної заяви довідки про надання ОСОБА_1 кредитних карток, термін дії карток до липня 2021.

Вказаною заявою доводиться факт звернення відповідача до АТ КБ «Приватбанк» за отриманням банківських послуг та отримання однієї кредитної картки з встановленим лімітом в сумі 700 грн. з базовою процентною ставкою в 3% (36% на рік). Водночас суд констатує, що в цій заяві не зазначено умови зміни відсоткової ставки за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками в сумі 4173,38 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, у анкеті-заяві зазначено: вид картки: Універсальна «30 днів пільгового періоду»; Валюта: гривня; Кредитний ліміт: 700 грн.; Базова процентна ставка 3 % в місяць на залишок заборгованості. Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії картки, який зазначений у довідці до 09.2009. Строк дії картки продовжувався перевипуском нових та визначений до липня 2021 року (а.с.36)

Відповідачка не спростувала факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, користувалася кредитними коштами (що вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 20.10.2008 року а.с.20-34) та частково сплачувала заборгованість за договором, отже, не заперечувала факт укладення кредитного договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Частиною 3 ст. 1056 -1 ЦК України в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Встановлено, що з зазначеної Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування, які підписані відповідачкою, вбачається, що сторони погодили розмір процентів за користування кредитом, наданим на картковий рахунок, в межах строку дії картки - процентна ставка визначена 3% на місяць, що складає 36% річних.

В той же час, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з 01.01.2013 відсотки нараховувались за ставкою 30 % річних, з 01.09.2014 34,8 % річних, з 01.04.2015 43,2 % річних.

Колегія вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві (анкеті) домовленості сторін про зміну відсоткової ставки, надані банком Довідка та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Витяг з Умов не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

У заяві встановлено відсотки за користування кредитом 36 % річних, проте така відсоткова ставка протягом строку користування кредитною карткою змінювалась, що вбачається з розрахунку заборгованості; наданий Банком Витяг з Умов та правил, який передбачає право Банку змінювати відсоткову ставку, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.10.2008 шляхом підписання заяви (анкети), а відтак, розмір заборгованості за простроченими відсотками, визначений Банком не доведено, і підстав для стягнення з відповідачки на користь Банку відсотків в розмірі 4173,38 грн. немає.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.10.2008, посилався на Умови та правили надання банківських послуг в ПриватБанку в редакції, яка почала діяти з 01.03.2019.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умови та правили надання банківських послуг в ПриватБанку, на момент отримання відповідем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві та в Довідці про умови кредитування домовленості сторін про можливість зміни відсоткової ставки за користування кредитом, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись нормами ст.368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст.381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду від 16 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 січня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді