Справа № 743/124/21
Провадження №2-з/743/1/21
УХВАЛА

17 травня 2021 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду заяви заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури про забезпечення позову у цивільній справі за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне підприємство "Чернігівське лісове господарство", Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, про відшкодування збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Ріпкинського районного суду Чернігівської області знаходиться цивільна справа за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне підприємство "Чернігівське лісове господарство", Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, про відшкодування збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев.

14.05.2021 до Ріпкинського районного суду Чернігівської області від заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Шипко Д.В. надійшла заява про забезпечення вищезазначеного позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0013, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

В обґрунтування вказаної заяви прокурор зазначає, що у поданому ним позові ставиться питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області грошових коштів у розмірі 617 572,01 грн. У свою чергу, у приватній власності ОСОБА_1 знаходиться вищезазначена земельна ділянка, яку останній може відчужити на користь третіх осіб з метою уникнення відшкодування завданих ним збитків. Враховуючи значну суму стягнення, з метою запобігання відчуження зазначеної земельної ділянки, що може ускладнити або зробити неможливим реальне виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а відтак і поновлення порушених інтересів держави, на думку прокурора, є необхідним вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку.

Також у заяві прокурор вказав, що пропозиції щодо зустрічного позову у нього відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, учасники справи не повідомлялися.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Згідно приписів ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 150 ЦПК України, як до його пред`явлення так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та заходів спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вказав на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, крім іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи. У такому випадку суд лише вирішує питання щодо можливості запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливо постановленого рішення суду у майбутньому, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення цивільного позову мають бути співмірними заявленим позовним вимогам та мають бути направлені на забезпечення реального відновлення порушеного права, виконання судового рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, також суд повинен враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Зі змісту позовної заяви, поданої заступником керівника Чернігівської окружної прокуратури, вбачається, що в ній ставиться питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев у розмірі 617 572,01 грн.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 05.05.2021, вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0013.

З огляду на викладене, суд вважає, що обраний прокурором захід забезпечення позову у виді накладення арешту є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, адже під арештом майна слід розуміти заборону як розпорядження, так і користування цим майном, а накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_1 порушуватиме його, як власника, право користування цією земельною ділянкою.

В той же час, тимчасове обмеження відповідача у розпорядженні земельною ділянкою, на час розгляду справи, не порушуватиме статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки таке обмеження встановлюється в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходу забезпечення позову, із урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 відчужувати земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0013, оскільки невжиття такого заходу забезпечення може призвести до того, що у разі якщо відповідач відчужить земельну ділянку, в нього будуть відсутні грошові кошти на відшкодування державі збитків у розмірі 617 572,01 грн, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відтак, заява про забезпечення позову прокурора підлягає частковому задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи викладене, підстав для застосування зустрічного зобов`язання, у відповідності до ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає, з урахуванням природи спірних відносин, що виникли між сторонами, способу забезпечення позову та відсутності у суду даних про вчинення позивачем дій щодо зловживання наділеними процесуальними правами або інших дій, які можуть свідчити про наміри позивача утруднити або унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 149 153, 157, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури про забезпечення позову у цивільній справі за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державне підприємство "Чернігівське лісове господарство", Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, про відшкодування збитків, заподіяних незаконною порубкою дерев задовольнити частково.

З метою забезпечення позову, заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) відчужувати земельну ділянку площею площею 2 га з кадастровим номером :03:003:0013.

У решті вимог заяви заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.В. Павленко