Справа № 357/1007/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізова А. Р.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача Управління культури і туризму БМР - Ковальської Ю.І.,

представника відповідача Управління культури і туризму БМР - Іченської О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична шкода №3, Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування наказу про розірвання трудового договору, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 08.09.2017 року її було прийнято на роботу з 11.09.2017 року до Комунального закладу БМР Білоцерківська музична школа №3 на посаду секретаря навчальної частини за сумісництвом на 0,5 ст. за безстроковим трудовим договором. 16.12.2020 року згідно наказу т.в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 Кучерук О.П. №34-К позивача було звільнено з посади секретаря на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивачка вважає своє звільнення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України незаконним, оскільки його було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема статті 49-2 КЗпП України. Крім того, вказує, що фактично у КЗ БМР БМШ №3 змін в організації виробництва і праці чи скорочення чисельності або штату працівників не відбулося. Також в порушення ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору відбулось без попередньої згоди первинної профспілкової організації. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати протиправними та скасувати Наказ №34-к від 16.12.2020 року «Про розірвання трудового договору з сумісником секретарем КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_3 ; поновити ОСОБА_3 на посаді секретаря КЗ БМР БМШ №3 з 17.12.2020 року або до його правонаступника; стягнути з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі та компенсацію моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (вкликом) сторін.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року задоволено клопотання позивача, замінено первісного відповідача Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на належного відповідача Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області та витребувано у останнього довідку про доходи позивача за останні шість місяців з роздруківками по кодам.

Представниками Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична шкода №3, Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області 31.03.2021 року подано заяву про відвід судді Кошель Б.І. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2021 року заяву про відвід судді залишено без задоволення.

Ухвалою Білоцерківського міськрйонного суду Київської області від 05.04.2021 року у даній справі поновлено провадження.

27 квітня 2021 року представник відповідача Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області надала заяву про відмову в задоволенні позовних вимог, яку мотивує тим, що позивачка працювала в КЗ БМР БМШ №3 на посаді секретаря навчальної частини, як сумісник на 0,50 ставки, згідно власної заяви від 08.09.2017 року та була звільнена з посади відповідно до Наказу №34-К від 16.12.2020 року, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці скороченням чисельності працівників, відповідно до Наказу №18-ОД від 16.12.2020 року «Про внесення змін до штатного розпису КЗ БМР БМШ №3 та скорочення чисельності працівників», у зв`язку із зменшенням обсягу робіт та з організаційно-виробничими обставинами, а також необхідністю проведення змін в організації виробництва та праці, відсутністю педагогічного навантаження, (зменшення контингенту учнів - 35 чоловік), на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зважаючи на те, що освітній мистецький заклад - Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 - малокомплектна школа, яка не виконувала навчальний план (відсутні предмети теоретичних дисциплін), а також у зв`язку із відсутністю обсягу робіт, необхідністю проведення змін в організації виробництва і праці, постійного перебування працівника у простої, а також у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності працівників та штату, та організаційно - виробничими обставинами, в.о. директором ОСОБА_4 було внесено зміни в штатний розпис школи та скорочено чисельність працівників. 01 вересня 2020 року керівником закладу, із погодженням профспілкового комітету, був виданий Наказ№10-ОД про попередження працівників КЗ БМР БМШ №3 щодо майбутнього скорочення штату та чисельності працівників Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківської музичної школи №3. Крім того, даним наказом було ознайомлено голову профспілкового комітету та зобов`язано повідомити про скорочення штату та чисельності працівників Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківської музичної школи №3. У наказі вказано перелік посад, роботи з певних причин не проводяться, кількість і категорії працівників, які будуть виключені зі штатного розпису. Рішення про скорочення чисельності та штату оформлено, наказом по закладу, де до штатного розпису внесено відповідні зміни (наказ №18-ОД 01.09.2020). Відповідно до ч.1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення позивачка була попереджена особисто більше ніж за два місяці. Жодних порушень з боку відповідачів щодо звільнення позивачки не було. За час роботи, позивач не виконувала своїх посадових обов`язків, надавала категоричні відмови від виконання та ігнорувала всі розпорядження чи накази керівника закладу. Крім того, представник зазначає, що позивачка категорично відмовилась ознайомлюватись під підпис з посадовою інструкцією секретаря КЗ БМР БМШ №3, посилаючись на те, що вона не секретар, а секретар-друкарка, однак наказу про переведення позивача із посади секретаря навчальної частини на посаду секретаря-друкарки немає. У день звільнення позивачці виплатили усі належні їй суми. А тому, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представники позивачки в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представники відповідача Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини наведені в процесуальних заявах.

Представник відповідача Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківської музичної школи № 3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься заява про визнання позову, однак суд не бере її до уваги, оскільки як з`ясовано в судовому засіданні зазначена заява про визнання позову подана неповноважною особою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах про поновлення на роботі, в яких оспорюється незаконність звільнення, обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. При цьому розгляд та вирішення трудових спорів повинні спрямовуватися на охорону конституційного права кожного на працю (Постанова Верховного Суду від 23.01.2018 в справі № 273/212/16-ц).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на підставі Наказу №21-К від 08 вересня 2017 року ОСОБА_3 прийнято на посаду секретаря навчальної частини КЗ БМР БМШ №3 за сумісництвом на 0,5 ставки з 11.09.2017 року з посадовим окладом 2032,00 грн. /а.с. 10/.

Відповідно до положень статуту, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року, Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Київської області Білоцерківська музична школа №3 - початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад (школа естетичного виховання) - є початковою ланкою спеціалізованої мистецької освіти, належить до системи позашкільної освіти у сфері культури, заснований Білоцерківською міською радою Київської області на комунальній формі власності. Заклад має статус державного закладу освіти, підзвітний та підпорядкований відділу культури та туризму Білоцерківської міської ради. Безпосереднє керівництво закладом здійснює його директор, який призначається та звільняється з посади начальником відділу культури та туризму Білоцерківської міської ради /а.с. 5.1.,5.2./

Згідно з наказом №11-К від 19 червня 2020 року про оплату праці за червень 2020 року працівникам КЗ БМР БМШ №3, виданого в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_4 , встановлено простій в КЗ БМР БМШ №3 з 01 червня 2020 року/а.с. 189/

Наказом №07/2-ОД від 27 серпня 2020 року про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників, виданого в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_4 , із 15.12.2020 року виведено із штатного розпису шляхом скорочення посади, зокрема секретаря - 0,50 ставки. Запропоновано погодити майбутнє звільнення працівників у зв`язку із скороченням посад та приведенням у відповідність штату до штатних нормативів із головою профспілкової організації КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_5

27 серпня 2020 року було попереджено голову первинної профспілкової організації КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_5 про те, що у першій половині грудня 2020 року заплановано скоротити штат працівників КЗ БМР БМШ №3, що підтверджується повідомленням №29/1 від 27 серпня 2020 року.

У зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці та відсутністю обсягу робіт та з організаційно-виробничими обставинами та майбутнім скороченням штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3, в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_4 01 вересня 2020 року було видано Наказ №10-ОД про попередження працівників закладу про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3, яким зобов`язано голову профспілкового комітету ОСОБА_5 довести до відома кожному працівнику, посада якого може бути скорочена відповідно до даного наказую /а.с. 188/.

Відповідно до повідомлення №45/1 від 09 вересня 2020 року КЗ БМР БМШ №3, 09 вересня 2020 року в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 Кучерук О.П. звернулась із поданням до голови профспілкового комітету Гримашевич Л.С. про надання згоди на звільнення та особистого повідомлення працівників, зокрема ОСОБА_3 , що їхні посади із 15.12.2020 року будуть скорочені, а вони будуть звільнені на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, тобто за скороченням штату чисельності працівників.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з наказом №10-О.Д від 01 вересня 2020 року була ознайомлена 03.09.2020 року, однак від підпису про ознайомлення відмовилася, що підтверджується актом про відмову від підпису на підтвердження ознайомлення із наказом №10-ОД від 01.09.2020 року «Про попередження працівників закладу про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3» від 03.09.2020 року.

Відповідно до повідомлення голови профспілкового комітету ОСОБА_5 від 16.12.2020 року первинна профспілкова організація КЗ БМР БМШ №3 розглянувши подання в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_4 від 09 вересня 2020 року надає погодження на звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників , в тому числі секретаря ОСОБА_3 .

Наказом в.о. директора КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_4 №34-К від 16.12.2020 року розірвано трудовий договір з сумісником секретарем КЗ БМР БМШ №3 (0,5 ставки) ОСОБА_3 відповідно п.1 ст. 40 КЗпП України з 17.12.2020 року.

Відповідно до акту про повідомлення та відмову від отримання наказу про розірвання трудових відносин від 17.12.2020 року, 17.12.2020 року суміснику-секретарю Корнієнко О.В. було повідомлено текст наказу №34-К від 16.12.2020 року, однак остання відмовилась від ознайомлення з наказом, у зв`язку з чим прийнято рішення надіслати наказ засобами поштового зв`язку.

Судом встановлено та перевірено доказами факт того, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності працівників, що сторонами не заперечується та підтверджується копіями Наказу КЗ БМР БМШ №3 Кучерук О.П. від 16.122020 року за №18-од «Про внесення змін до штатного розпису КЗ БМР БМШ №3 та скорочення чисельності працівників», Наказу КЗ БМР БМШ №3 ОСОБА_4 за №10-од від 01.09.2020 року «Про попередження працівників КЗ БМР БМШ №3 про майбутне скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3», Рішення ВК БМР №574 від 22.09.2020 року «Про визначення контингенту учнів міських початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів на 2020/21 навчальний рік» /а.с. 184, 187, 188/

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно з п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Так, ОСОБА_6 з наказом №10-О.Д від 01 вересня 2020 року була ознайомлена 03.09.2020 року, однак від підпису про ознайомлення відмовилася, що підтверджується актом про відмову від підпису на підтвердження ознайомлення із наказом №10-ОД від 01.09.2020 року «Про попередження працівників закладу про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ №3від 03.09.2020 року.

Оскільки позивач була звільнена з 17.12.2020 року, а 03.09.2020 року відмовилася від ознайомленням з наказом про наступне скорочення та попередженням про звільнення, тобто більш ніж за два місяці, як того вимагає с. 1 ст. 49-2 КЗпП, суд вважає, що процедура звільнення позивачки дотримана у повному обсязі, в тому числі дотримано вимоги щодо строків повідомлення особи про її наступне звільнення.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України визначено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Згідно штатного розпису КЗ БМР БМШ №3 від 01 грудня 2020 року у навчальному закладі обліковується 1 посада на 0,5 ставки секретаря, яку займала ОСОБА_3 та яка підлягала скороченню. Інші вакантні посади відсутні з огляду на скорочення чисельності та штату працівників.

Окрім того, відповідно до ст. 43 КзПП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Як вже зазначалось, розірвання трудового договору з позивачем з підстав, передбачених п.1ст.40 КЗпП України, було проведено відповідачем з дотриманням вимог ч.1 ст.43 КЗпП України, шляхом звернення з поданням про надання згоди на звільнення позивача ОСОБА_3 виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є позивачка.

Суд встановив, що у відповідача мало місце скорочення штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, внаслідок чого було скорочено посаду секретаря КЗ БМР БМШ №3, яку обіймала позивач ОСОБА_3 , останню в установленому законом порядку за два місяці було попереджено про наступне вивільнення, відповідачем не було запропоновано позивачу вакантну посаду у зв`язку з відсутністю вакантних посад, яку міг би зайняти позивач, а тому дійшов висновку про те, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, а оспорюваний наказ є законним і скасуванню не підлягає.

Суд також вважає, що процедура звільнення позивача у зв`язку зі скороченням чисельності або штату робітників за п. 1 ст. 40 КЗпП України проведена з урахуванням вимог чинного законодавства, порушень при звільненні в ході судового розгляду справи не виявлено.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, оскільки вони є похідними від основних позовних вимог про визнання протиправним, скасування наказу про звільнення та поновлення позивачки на роботі.

За таких обставин, та враховуючи, що позивачем не доведено обставини, на які вона та її представники, посилаються як на підстави своїх вимог, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі, понесені позивачем, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, покладаються на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 13 10, 76, 77, 79, 247, 259, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, ст.ст. 40, 43, 43-1, 49-2 КЗпП України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 18 травня 2021 року.

СуддяБ. І. Кошель