Постанова

Іменем України

12 січня 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/1677/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва

про повернення позовної заяви

в складі судді Підпалого В.В.

від 20 листопада 2020 року

у справі №757/21773/19-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби

про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державної казначейської служби про відшкодування шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що в ухвалі судом лише наведено зміст ст. 175 ЦПК України і зазначено, що заява не містить вказаних відомостей. Однак, судом не зазначено яких конкретно відомостей позивачем не наведено у позовній заяві.

Вказав, що в ухвалі суду не зазначено спосіб усунення недоліків, як того вимагає ст. 185 ЦПК України.

Також вказав, що оскільки в ухвалі не зазначено спосіб усунення недоліків, він усунув їх на власний розсуд та подав заяву, в якій повідомив про те, що позовна заява містить відомості, визначені ст. 175, 177 ЦПК України.

За наведених обставин, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2020 та направити справу на розгляд по суті.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в травні 2019 року звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державної казначейської служби про відшкодування шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позовна заява містить недоліки.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху не зазначено, які недоліки позовної заяви позивач повинен усунути.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 07.05.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. В ухвалі суду зазначено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Разом з тим, ухвала суду не містить жодних обґрунтувань, які саме недоліки містить позовна заява та яким чином такі недоліки необхідно усунути позивачу.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху лише викладено зміст частини 3 статті 175 ЦПК України. Також, в ухвалі суду викладено зміст ч. 1, ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, суд виходив з того, що позивач, відповідно до ухвали суду, не виконав вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.

Водночас, в ухвалі суду про повернення позовної заяви судом також не зазначено, які недоліки позовної заяви позивач повинен був усунути, але не усунув.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем 20.11.2020 подано заяву, в якій зазначено про те, що в ухвалі суду конкретно не зазначено недоліки позовної заяви, а лише наведено зміст ст. 175, 177 ЦПК України, тоді як позовна заява відповідає вимогам щодо форми та змісту, встановлених цими статтями.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач зазначив, що недоліки позовної заяви були усунуті, оскільки в заяві про усунення недоліків повідомив суду, що позовна заява містить всі відомості, визначені ст. 175, 177 ЦПК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими такі доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 2-10 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

3) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

4) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

5) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

6) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

7) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

8) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

9) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в цій заяві позивачем зазначено повне найменування сторін, їх місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи (відповідача) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; зазначено ціну позову; зазначено зміст позовних вимог та спосіб захисту прав і інтересів.

Також, зі змісту позовної заяви вбачається, що в цій заяві позивачем викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено докази, що підтверджують кожну обставину.

Крім того, в позовній заяві позивачем зазначено, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову ним не вживалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат відсутній; викладено перелік документів та інших доказів, що додаються, та зазначено докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам, визначених у пунктах 2-5, 7-9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

При цьому, суд, посилаючись на зміст п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, якою визначено таку вимогу - виклад обставин позовної заяви, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинен був зазначити в ухвалі без руху мотиви, з яких дійшов висновку, що позовна заява не містить викладу обставин, а не лише вказати на положення закону, якими визначено такі вимоги до позовної заяви.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Отже, нормами процесуального права визначено, що кожна сторона самостійно визначає обсяг доказів, які вона надає суду у підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, а оцінка достатності наданих доказів судом здійснюється під час судового розгляду.

За таких обставин, суд не має правових підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із ненаданням позивачем доказів у підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Не надання доказів є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з не доведенням.

Також не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачу та обставина, що позивачем не усунуто недоліки та не надано відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, оскільки як передбачає пункт 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, яким визначено таку вимогу до позовної заяви, то такі відомості в позовній заяві повинні зазначатися лише у разі, якщо проводилися заходи досудового врегулювання.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач повідомив про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Беручи до уваги викладене, а також те, що законодавцем не визначено яким чином позивач повинен підтвердити неподання ним позову такого ж позову до іншого суду, колегія суддів вважає, що не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачу та обставина, що останнім не усунуто недоліки і не зазначено в позовній заяві відомості, передбачені п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Не надання позивачем копій позовної заяви з додатками також не може бути підставою для повернення позовної заяви, оскільки в ухвалі без руху суд не зазначав такого недоліку, а лише процитував ч. 1 ст. 177 ЦПК України, і не роз`яснив позивачу його обов`язку на подання таких документів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що подана ОСОБА_1 позовна заява відповідає вимогам щодо форми та змісту, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, а тому висновок суду першої інстанції про залишення без руху позовної заяви та в подальшому повернення позовної заяви є необґрунтованим.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай