328/2351/20
11.01.2021
11 січня 2021 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області суд в складі:
головуючого судді Андрущенко О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Гончарук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсною угоду купівлі-продажу,
В обґрунтування позову зазначила, що 22 грудня 1998 року між нею та відповідачами була укладена угода купівлі-продажу нерухомості, що підтверджується копією угоди від 22.12.1998 року. Відповідно до пункту 1 угоди продавець - гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_2 продали, а покупець - гр. ОСОБА_1 придбала об`єкт нерухомості: домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 жил. будинок, а-сіни, Б-літня кухня. Домоволодіння розташоване на площі 995,88 м. кв.. Об`єкт нерухомості проданий за одну тисячу сімдесят п`ять гривень.Пункт 6 угоди передбачає, що продавець зобов`язується звільнити об`єкт нерухомості та виписати всіх хто проживає у ньому на протязі одного місяця з моменту підписання угоди.Пункт 11 угоди передбачає, що відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України, ця угода підлягає реєстрації у Бюро технічної інвентаризації за місцем розташування об`єкта нерухомості.
Позивачкою та відповідачами були виконані всі умови договору купівлі-продажу. З моменту купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, а саме: з 22.12.1998 року по теперішній час позивачка утримує житловий будинок, сплачує комунальні послуги.В тексті біржової угоди, яку було підписано сторонами також зазначено, що ця угода підлягає реєстрації у Бюро технічної інвентаризації, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на час укладання цього біржового договору, угоди та договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, і саме тому вони не оформили його нотаріально.
Окрім того, 15.03.2010 року на підставі рішення сесії Токмацької міської ради від 25.02.2010 року № 17 позивачка стала власницею земельної ділянки площею 0,1000 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тяжким матеріальним становищем та можливістю змінити місце свого проживання виникла необхідність продати належний їй житловий будинок, з метою оформлення договору купівлі-продажу вона звернулася до державної нотаріальної контори, де нотаріусом їй було повідомлено, що угода купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку нотаріально не посвідчена, тому не має законної сили.
На даний час позивачка не має можливості повноцінно, як власниця житлового будинку володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, в зв`язку з чим змушена була звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.
Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Токмацької міської ради № 13-19/4021 від 12.11.2020 року та довідки про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Токмацької міської ради № 13-19/4022 від 12.11.2020 року, відповідач ОСОБА_4 знята з реєстраційного обліку 16.01.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку зі смертю, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 знята з реєстраційного обліку 10.10.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , в зв`язку зі смертю, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсною угоду купівлі-продажу, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсною угоду купівлі-продажу. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Витребувано з Токмацької державної нотаріальної контори інформацію наявності заведених спадкових справи після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 22 грудня 1998 року між позивачкою та відповідачами, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була укладена угода купівлі-продажу нерухомості, що підтверджується копією угоди від 22.12.1998 року.
Відповідно до пункту 1 Угоди Продавець - гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_2 продали, а Покупець - гр. ОСОБА_1 придбала об`єкт нерухомості: домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: А-1 жил. будинок, а-сіни, Б-літня кухня. Домоволодіння розташоване на площі 995,88 м. кв. Об`єкт нерухомості проданий за одну тисячу сімдесят п`ять гривень.
Пункт 6 Угоди передбачає, що продавець зобов`язується звільнити об`єкт нерухомості та виписати всіх хто проживає у ньому на протязі одного місяця з моменту підписання Угоди.
Пункт 11 Угоди передбачає, що відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України, ця Угода підлягає реєстрації у Бюро Технічної Інвентаризації за місцем розташування Об`єкта Нерухомості.
На виконання вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР, угода була зареєстрована в КП БТІ «Абрис» Токмацької міської ради Запорізької області за реєстраційним номером 2879, що підтверджується реєстраційним написом на документі на право особистої власності від 21.01.1999 року, довідкою КП «Абрис» ТМР № 109 від 23.03.2020 року та технічним паспортом на жилий будинок.
З 22.12.1998 року по теперішній час позивачка утримує житловий будинок, сплачує комунальні послуги що підтверджується договором про надання послуг газопостачання від 18 лютого 2006 року та копіями квитанцій про сплату за комунальні послуги.
На виконання умов укладеної угоди позивачкою проведено реєстрацію угоди та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис проведений органами КП «Абрис» на угоді купівлі-продажу нерухомості від 22.12.1998 року.
15.03.2010 року на підставі рішення сесії Токмацької міської ради від 25.02.2010 року № 17 позивачка стала власником земельної ділянки площею 0,1000 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 401727 від 15.03.2010 року.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
При цьому ч. 1 ст. 13 Закону України «Про власність» квартира відносилась до об`єкта власності, ч. 4 цієї ж статті визначалось, що законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а також види майна, що не може перебувати у власності громадян, а відповідно до вимог статті 49 цього ж закону щодо правомірності володіння майном передбачалось, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», в редакції Закону № 1206-18 від 06.11.2014 року, товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення,
упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Статтею 15 Закону України «Про товарні біржі» визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.
Водночас, відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Аналогічні положення містить чинний на теперішній час Цивільний кодекс України, згідно ст. 657 якого, договір купівлі-продажу житлового будинку, квартири чи іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Згідно ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі умови визначені в цій статті позивачкою та відповідачами виконані, тобто останні передали їй у власність будинок, а ОСОБА_1 прийняла та сплатила за нього визначену грошову суму. Усі істотні умови договору купівлі - продажу були погоджені сторонами.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Згідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 10 питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в зв`язку з відсутністю клопотання позивача щодо стягнення з відповідачів сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується.
На підставі ст. 12 ЗУ «Про власність», ст.ст. 1, 15 ЗУ «Про товарну біржу», ст. 227 ЦК УРСР, ст. 219 ЦК України, керуючись ст.ст.12,49,77,78,81,259, 263-268 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсною угоду купівлі-продажу задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, передбаченому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-деннийстрок з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий ОВД Токмацьким горрайвиконкомом в Запорізькій області 11.11.1979 року.
Суддя