Справа №:755/7001/20
Провадження №: 2/755/451/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Шумейко П.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еверст плюс», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Загоруйко Альона Юріївна про визнання договору іпотеки недійсним, суд -,

в с т а н о в и в:

Дніпровським районним судом м. Києва відкрито провадження по вказаній вище цивільній справі.

Відповідно до позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним договір №2 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 28.03.2013 р., укладеного між ПАТ «ПІРЕУС Банк МКБ» та ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Загоруйко А.Ю., обґрунтовуючи це тим, що вказаним вище правочином порушуються майнові права позивача.

В судове засідання представник відповідача подав клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, а саме в зв`язку з тим, що дана справа не підлягає в порядку розгляду цивільного судочинства та свою позицію обґрунтував посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 р., що викладена в рамках справи за №295/5047/18.

Представник позивача заперечував щодо задоволення вказаної заяви про закриття провадження по справі, мотивуючи це тим, що дана категорія справ підсудна судам загальної юрисдикції.

Дослідивши матеріали справи судом було встановлено, що відповідно до вимог ч.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 даного Кодексу також визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи предметом розгляду є договір №2 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 28.03.2013 р., укладеного між ПАТ «ПІРЕУС Банк МКБ» та ТОВ «ЕВЕРЕСТ ПЛЮС», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Загоруйко А.Ю., позивач ОСОБА_1 не є стороною оспорюваного договору.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). За змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

До юрисдикції господарських судів належать спори щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Даного висновку щодо суб`єктної юрисдикції у спорах за подібних правовідносин, у яких фізичною особою оспорюється похідне зобов`язання від основного зобов`язання, яке виникло між двома юридичними особами, Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18, і підстав для відступу від нього не вбачається, аналогічна позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 р., що викладена в рамках справи за №295/5047/18.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного суд дійшов висновку щодо закриття провадження по справі .

Керуючись ст.ст. 222, 255 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еверст плюс», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Загоруйко Альона Юріївна про визнання договору іпотеки недійсним - закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, що були відсутні під час проголошення протягом 15 діб з дня отримання копії ухвали.

Суддя: