Ухвала

19 травня 2021 року

м. Київ

справа № 363/2630/18

провадження № 61-2100св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за позикою в розмірі 657 783 грн, індекс інфляції в розмірі 28 942,45 грн, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 11 029,13 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 7 574,78 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 18 319 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 червня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 7 574,78 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 18 319,00 грн змінено, зменшивши суму стягнутого судового збору з 7 574,78 грн до 6 926,30 грн та стягнутих витрат на правничу допомогу з 18 319,00 грн до 16 750,89 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року і витребувано із Вишгородського районного суду Київської області цивільну справу № 363/2630/18.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець