ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 січня 2021 року

м. Харків

справа № 643/18208/20

провадження № 22-ц/818/16/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

заявник: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут»,

боржник: ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в особі представника Гроссу Ганни Валеріївни на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року, постановлену суддею Скотар А.Ю., -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року відмовлено ПАТ «Харківенергозбут» у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі ПАТ «Харківенергозбут» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 30 листопада 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що при підготовці та передачі до суду цієї заяви ними були понесені судові витрати, що складаються з суми судового збору у розмірі 210,20грн. та суми у розмірі 83,51грн. сплаченої за умовами договору №1211/1-20 від 12 листопада 2020 року для отримання інформаційної довідки з ЄДДР стосовно зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи-боржника.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявником на надано доказів оплати вказаної у заяві вартості довідки з ЄДДР, що не відповідає положення ст.163 ЦПК України.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Зокрема, пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомукаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованихзаявником на суму заборгованості. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у статті 163 ЦПК України.

Зокрема, пунктом 3 частини 3 статті 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі, електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у листопаді 2020 року ПАТ «Харківенергозбут» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 6 027,48грн.

До заяви про видачу судового наказу ПАТ «Харківенергозбут» додано копію договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням вимог ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору згідно із заявою-приєднання, яка є додатком до цього договору, а також комерційну пропозицію № 10, яка є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а. с. 12-13, 14).

Частинами 1 та 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Разом з тим, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно частини 2 статті 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

Відповідно до пункту 8 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правилроздрібного ринку електричної енергії» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до абзацу 5 пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Тобто, законодавством передбачено можливість постачання електричної енергії побутовому споживачу без фактичного підписання відповідного договору останнім.

Як вбачається з довідки абонента за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , за якою за період з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 6 027,48грн. (а.с.6, 7). Зазначена сума ОСОБА_1 не сплачена.

Таким чином, між сторонами склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання електричної енергії без фактичного підписання договору споживачем, який в даному випадку не надається, існує заборгованість в сумі 6 027,48грн, яку споживачем не сплачено.

Також, із змісту заяви ПАТ «Харківенергозбут» про видачу судового наказу вбачається? що останній поміж іншого просив суд стягнути з відповідача на їх користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 210,20грн. та суми за отримання інформаційної довідки з ЄДДР в розмірі 83,51грн.

Матеріали справи свідчать, що за подання заяви про видачу судового наказу ПАТ «Харківенергозбут» було сплачено 210,20грн. судового збору, що підтверджується оригінлом платіжного доручення №14688 від 16 листопада 2020 року.

Що ж стосується стягнення суми за отримання інформаційної довідки з ЄДДР в розмірі 83,51грн., то суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано доказів на підтвердження оплати вказаної суми.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що ПАТ «Харківенергозбут» до заяви про видачу судового наказу також було надано договір №1211/1-20, укладений 12 листопада 2019 року між ним та КП «Харківський Дата Центр» та протокол погодження договірної ціни від 12 листопада 2020 року, який є додатком №3 до цього договору.

Предметом вказаного договору є надання користувачу послуг з віддаленого доступу до веб-сайту Портал електронних сервісів м. Харкова.

Як вбачається із протоколу погодження договірної ціни ПАТ «Харківенергозбут» та КП «Харківський Дата Центр» погодили, що загальна ціна вказаного договору та інформаційно-консультативні послуги підприємства для отримання електронних послуг користувачем за весь термін надання послуг складає 29 228,50грн.

Ціна договору визначена із розрахунку вартості проведення 350 транзакцій, де вартість однієї транзакції (разового формування запиту) складає 83,51грн.

Вказаний протокол є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між підприємством і користувачем.

Враховуючи, що заявником були надані докази на підтвердження факту понесення витрат щодо отримання відомостей з ЄДДР щодо боржника, підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з вимог пункту 4 частини 3 статті 161 ЦПК України не вбачається.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, п.4 ч.1 ст.379 ст. 381-384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в особі представника Гроссу Ганни Валеріївни - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна