Справа № 489/5645/20
Провадження № 2-з/539/17/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про забезпечення позову
19 травня 2021 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Ануфрієвої Н.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справи № 489/5645/20 за позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зняття арешту з майна, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі № 489/5645/20 за позовом ОСОБА_1 до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна.
18.05.2021 року до провадження судді Алтухової О.С. передано матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №489/5645/20, в якій він просив: забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 шляхом заборони продажу лінії по відновленню протектора пневматичних шин, 1995 року випуску, виробник MARANGONI Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні № 62652172.
Позивач вважає, що у випадку не забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, є велика ймовірність реалізації арештованого майна, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду в разі зняття арешту, оскільки арештоване майно буде вже реалізовано.
Вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, вважаю, що вона не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не долучено ніяких доказів щодо можливої реалізації майна, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.
Крім того, ухвалами Лубенського міськрайонного суду від 16.02.2021 та 15.03.2021 року судом вже було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову з тих самих підстав, оскільки на даний час, враховуючи подані заявником докази, обставини та підстави для задоволення даної заяви не змінилися. Заявником знову не наведено жодних обставин, які б вказували на можливу реалізацію майна..
Таким чином, оскільки позивач не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою та передчасною, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.
За змістом ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпечені позову.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя Лубенського
міськрайооного суду О.С.Алтухова