Справа №408/7246/16-ц
Провадження №4-с/408/6/21
УХВАЛА

19 жовтня 2021 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Ришкової Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за уточненою скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Баштанського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державних виконавців Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області (натепер - Баштанського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження №45851915 та скасувати: постанову від 16 грудня 2014 року про відкриття виконавчого провадження, винесену державним виконавцем цього органу ДВС Пшиченком Д.В., а також постанову про арешт майна від 16 жовтня 2015 року, винесену державним виконавцем цього ж органу ДВС Кононенком А.В. Також просив зобов`язати Баштанський РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області здійснити перерахунок заборгованості з виплати аліментів по виконавчому листу № 2-1656/11, виданий вказаним органом ДВС, та повернути на рахунок боржника незаконно сплачені, на його думку, грошові кошти на підставі цього виконавчого листа в сумі 9402,52 грн.

Посилається на те, що 25 листопада 2011 року Ровеньківським міським судом Луганської області було видано виконавчий лист по цивільній справі №2-1656/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, який було задоволено та стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини-інваліда ОСОБА_3 , починаючи з 25 липня 2011 року і пожиттєво в розмірі 1/6 всіх видів доходу.

За заявою стягувача на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №45851915, про що 16 грудня 2014 року державним виконавцем Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області було винесено відповідну постанову та 16 жовтня 2015 року державним виконавцем цього ж органу ДВС в рамках цього ж виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна.

Вказує, що 11 лютого 2016 року з довідки Новоодеського відділення ПФУ №547/03 дізнався, що з його пенсії утримуються аліменти відповідно до виконавчого листа від 25 листопада 2011 року по справі № 2-1656/11, після чого 08 вересня 2016 року особисто прибув до Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області, де ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №45851915, отримавши копію постанови від 16 грудня 2014 року про відкриття виконавчого провадження.

Зазначає, що вказана постанова про відкриття виконавчого провадження, на його думку, винесена з порушеннями ст.ст.11,12,20 та 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції), оскільки він, як боржник, не був належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, зокрема рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанову за адресою його фактичного проживання ( АДРЕСА_1 ) не отримував, в результаті чого був позбавлений права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та оскарження цієї постанови. Крім того зазначав, що вказана постанова винесена з порушення правил територіальності виконавчих проваджень. В зв`язку із чим просив вказану постанову скасувати.

Також просив скасувати постанову від 16 жовтня 2015 року про арешт майна посилаючись на те, що при її винесенні було порушено ч.2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції), відповідно до якої стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 , будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не прибув, в уточненій скарзі, наданій до суду, просив розглянути справу за його відсутності. Скаргу просив задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні присутньою не була, надавши суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Проти доводів, вкладених у скарзі заперечує.

Інший учасник справи представник органу виконавчої служби, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги за правилами ч.2 ст. 450 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" №15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно приписів п. 1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 20 цього закону передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно положень частини 3 цієї статті державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

В частині 1 ст. 25 вказаного закону зазначено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно приписів ч.2 ст. 52 цього закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику" та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так з матеріалів справи судом встановлено, що 25 листопада 2011 року Ровеньківським міським судом Луганської області було видано виконавчий лист по цивільній справі №2-1656/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, який було задоволено та стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини-інваліда ОСОБА_3 , починаючи з 25 липня 2011 року і пожиттєво в розмірі 1/6 всіх видів доходу.

12 грудня 2014 року вказаний виконавчий лист стягувачем було направлено для виконання до Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області, котрим 16 грудня 2014 року було відкрите виконавче провадження № 45851915 про примусове виконання рішення Ровеньківського міського суду Луганської області 25 листопада 2011 року по цивільній справі №2-1656/11, із винесенням відповідної постанови.

З копії виконавчого листа, виданого 25 листопада 2011 року Ровеньківським міським судом Луганської області по справі №2-1656/11, вбачається, що адреса боржника ОСОБА_1 зазначена як вул. Одеська, с. Новоіванівка, Баштанського району Миколаївській області.

З копії листа від 16 грудня 2014 року № 19635/3-934, складеного державним виконавцем Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області, слідує, що боржника ОСОБА_1 та стягувача ОСОБА_2 письмово повідомлено про відкриття виконавчого провадження № 5851915 про примусове виконання рішення Ровеньківського міського суду Луганської області 25 листопада 2011 року по цивільній справі №2-1656/11, при цьому копії постанови направлено з адресами, зазначеними в виконавчому листі.

З копій запитів державного виконавця Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 16 грудня 2014 року №19636/3-934 до Баштанського ТВБВ №10014/07, Держкомзему Баштанського району, Новобузького ВРЕР ВДАІ, виклику боржника від 16 грудня 2014 року №19635/3-934 слідує, що в них також зазначена адреса боржника, яка вказана в виконавчому листі - АДРЕСА_2 .

Частина 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує сторін виконавчого провадження, зокрема боржника, протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця серед іншого про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Однак, як встановлено судом, належним чином завірена копія матеріалів виконавчого провадження № 5851915 не містить письмового повідомлення боржника про зміну місця його проживання ні на час відкриття провадження, ні в подальшому після відвідування органу ДВС. Доводи скаржника про наявність в матеріалах виконавчого провадження відомостей про наявність в нього нерухомого майна з відповідними адресами та отримання пенсії в управлінні ПФУ в Новоодеському районі, суд не розцінює, як письмове повідомлення органу ДВС про зміну місця проживання боржника в розумінні 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в цих матеріалах відсутні посилання про те, що боржник фактично проживає саме за вказаними адресами.

А відтак, враховуючи відсутність в матеріалах виконавчого провадження заяви боржника про зміну його адреси проживання(реєстрації) та приймаючи до уваги, що державним виконавцем вживалися заходи по встановленню місця проживання боржника, що слідує з копій запитів до Новоіванівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та Баштанського РС УДМС в Миколаївській області, а також, що боржник письмово повідомлявся про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною в виконавчому листі, суд вважає, що під час відкриття виконавчого провадження державний виконавець Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області жодним чином не порушив приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на незаконність постанови від 16 жовтня 2015 року про арешт майна з огляду на її невідповідність приписам ч.2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд також вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах виконавчого провадження наявні матеріали, які підтверджують вжиття державним виконавцем заходів, спрямованих на встановлення коштів боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, а саме: запити від 16 грудня 2014 року №19636/3-934 та від 16 жовтня 2015 року № 9587/6-934 до Баштанського ТВБВ №10014/07, Держкомзему в Баштанському районі, Новобузького ВРЕР ВДАІ про наявність майна та поточних рахунків; запит від 16 жовтня 2015 року № 9587/6-934 до Управління ВД ФССНВ в Миколаївській області про виплати; запит від 17 жовтня 2015 року № 14339310 до Державної податкової служби України щодо сум доходів; запит від 17 жовтня 2015 року № 14339313 до Пенсійного фонду України про перебування на обліку пенсіонерів.

Отже, враховуючи, що коштів боржника на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не встановлено, що слідує з матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку про законність рішення державного виконавця про арешт майна із винесенням відповідної постанови, що відповідає вимогам ч.2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги скаржника здійснити перерахунок заборгованості з виплати аліментів по виконавчому листу № 2-1656/11, виданий вказаним органом ДВС, та повернути на рахунок боржника незаконно сплачені, на його думку, грошові кошти на підставі цього виконавчого листа в сумі 9402,52 грн, суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони жодним чином скаржником не аргументовані та ніякі докази незаконності дій державного виконавця з розрахунку заборгованості в скарзі скаржником не наведені.

Згідно вимог ч.ч.2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність в діях державних виконавців Баштанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області (натепер - Баштанського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ознак порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у зв`язку із чим вимоги скаржника є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Баштанського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (натепер - Баштанського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в рамках виконавчого провадження № 45851915, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.В. Булгакова