Справа № 288/354/21
Провадження № 2/288/148/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Костюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі відповідач -1), Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі відповідач -2) про визнання права на земельну частку (пай), в якому вказує, що 01 квітня 1988 року вона була прийнята на роботу в колгосп «Прогрес» с. Липки Попільнянського району Житомирської області, поваром дитячого садка. Рішенням звітно виборних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Прогрес» від 07 березня 1989 року, оформлено протокол № 1, позивача прийняли в члени колгоспу «Прогрес».

07 квітня 1989 року позивач була звільнена з роботи за власним бажанням, 15 вересня 1989 року знову прийнята на роботу в колгосп «Прогрес» дояркою, однак за цей період з членів колгоспу не вибувала. Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці та архівним витягом.

12 жовтня 1992 року колгосп «Прогрес» с. Липки Попільнянського району Житомирської області, було реорганізовано в Приватно пайове товариство «Прогрес».

22 лютого 1996 року рішенням зборів уповноважених ППТ «Прогрес» оформлено протокол № 1, яким позивача виключено з членів ППТ «Прогрес».

ППТ «Прогрес» було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ № 04-11-000006, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 2 від 28.11.1995 року.

Як передбачено п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З невідомих причин позивача не було включено до списку громадян ППТ «Прогрес», що мають право на земельну частку (пай).

Таким чином, так як позивач була членом ППТ «Прогрес» на час видачі державного акту на право колективної власності на землю, а саме: 28 листопада 1995 року, тому позивач мала право на земельну частку (пай) і була безпідставно не включена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), додатку до державного акта.

Вартість земельної частки (паю) по реформованому ППТ «Прогрес» складає 21 391 гривню, розмір земельної частки (паю) становить 5,75 умовних кадастрових гектарах.

Позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в землях колишнього приватно пайового товариства «Прогрес» с. Липки, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 5,75 умовних кадастрових гектара.

Позивача та його представник в судове засідання не з`явились, просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з Трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 14 квітня 1989 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнята 01 квітня 1988 року в члени колгоспу «Прогрес» с. Липки на посаду повара дитсадка. 07 квітня 1989 року звільнена з роботи за власним бажанням. 15 вересня 1989 року прийнята в колгосп «Прогрес» с. Липки дояркою. 22 лютого 1996 року звільнена з членів ППТ «Прогрес». 07 лютого 1998 року прийнята на роботу дояркою по договору в ППТ «Прогрес» с. Липки /а.с. 5/.

Відповідно до архівних витягів виданих Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області № 05-03/235 від 05 серпня 2020 року, Колгосп «Прогрес» Попільнянського району с. Липки протоколом № 4 засідання правління колгоспу «Прогрес» від 20.04.1988 року, вирішено прийняти ОСОБА_1 на роботу поваром в дитячий садок з 05.03.1988 року. Протоколом № 1 звітно-виборних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Прогрес» від 07 березня 1989 року вирішено прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 (так в документах). Приватно пайове товариство «Прогрес» с. Липки Попільнянського району протокол № 3 засідання ради ппт «Прогрес» від 22.02.1996 року, вирішено виключити із членів ППТ «Прогрес» сл. товаришів «так в документах» ОСОБА_1 (так в документах) /а.с. 6/.

Згідно архівного витягу з протоколу загальних зборів колгоспників колгоспу № 1 від 02.10.1979 року Колгосп «Прогрес» с. Липки Попільнянського району, виданого Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області 08 лютого 2021 року за № 05-03/42, вирішено утворити колгосп на території села Липки і присвоєно йому назву «Прогрес». Товариство створено на базі ліквідованого/реорганізованого/колгоспу «Прогрес» с. Липки і є його правонаступником /а.с. 7/.

Як вбачається з повідомлення № Я-5/0-0.31-4/146-21 від 18 лютого 2021 року Відділу у Попільнянському районі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, згідно «Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність ППТ «Прогрес» Липківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області», ОСОБА_1 не включена до списку громадян ППТ «Прогрес», які мають право на отримання земельної частки (паю). Розмір земельної частки (паю) по сертифікату по реформованому ППТ «Прогрес» становить 5,75 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) становила 21 391 гривню (без врахування коефіцієнтів індексації). Державний акт зареєстрований 28.11.1995 року серія ЖТ -04-11-000006 за № 2 /а.с. 8/.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Статтею 131 Земельного Кодексу України вказано, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Як передбачено з вищевказаного Закону, в редакції чинній на даний час, головним тимчасовим розпорядником не витребуваних та нерозподілених земель є органи місцевого самоврядування.

Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Стаття 5 вищевказаного Закону визначає, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином невнесення ОСОБА_1 до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) колишнього Приватно пайового товариства «Прогрес» с. Липки Попільнянського району Житомирської області, як члена колгоспу «Прогрес», що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ № 04-11-000006, не може позбавити її права на земельну частку (пай).

Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 , права на земельну частку (пай) члена ППТ «Прогрес» село Липки, Попільнянського району, Житомирської області.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач в позовній заяві просить залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7; Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року № 899-ІV; статтями 131, 152 Земельного Кодексу України; статтям 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) в землях колишнього Приватно пайового товариства «Прогрес» с. Липки, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 5,75 умовних кадастрових гектара.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник