Справа № 629/874/18
Провадження № 2-і/629/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді-Мицик С.А., при секретарі судового засідання Заводяній О.Ю., за участю представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про відстрочення виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 по справі № 629/874/18,-

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення. В обґрунтування заяви зазначила, що ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року клопотання Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яке представляло інтереси ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду- задоволено, визнано та надано дозвіл на примусове виконання в Україні рішення Окружного Суду Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) від 26 липня 2017 року (справа № 4 F 543/16) про передачу ОСОБА_6 виключного права щодо визначення місця перебування дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і передачу дитини її батьку, ОСОБА_6 . Постановою Харківського апеляційного суду від 14.03.2019 року ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року залишено без змін. Видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження №59118377. Зазначила, що в грудні 2019 року спалахнула пандемія коронавірусної хвороби COVID-19. У зв`язку з пандемією низка країн по всьому світу ввели обмеження щодо перетинів кордонів, авіакомпанії скасували низку рейсів. Зауважила, що наразі є ризик зараження дитини та загроза її здоров`ю у разі організації на теперішній час повернення дитини до Федеративної Республіки Німеччини. Ситуація з приводу поширення коронавірусу на теперішній час не стала кращою, переїзд дитини за кордон може нашкодити психічному та фізичному здоров`ю дитини. Враховуючи викладене, просила відстрочити виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року на період дії на території України карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але не більше одного року з дня ухвалення судового рішення.

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Представник стягувача- Кононенкова Т.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви, надала письмові заперечення на заяву ОСОБА_4 , за змістом яких - COVID-19, який є не тільки в Україні, але в усьому світі, не є підставою щодо невиконання рішення суду від 26.07.2017, яке вступило в законну силу. Стягувачу відомо, що ОСОБА_5 одружилася, народила дитину та все це не завадило їй зробити в період ковіду-19. Ні її довіритель ОСОБА_1 , ні вона, як адвокат, не ведуть будь-яких домовленостей та переговорів з ОСОБА_4 та її адвокатом Максимовим М.І. ОСОБА_1 лише 1 раз за весь час після отримання рішення суду розмовляв з дитиною ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Дану зустріч було проведено 15.01.2021 року, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 день народження дитини ОСОБА_8 , з метою привітати її з днем народження за скайп-зв`язком за участю перекладача, співробітника посольства Німеччини. На записі даної розмови зафіксовано нормальне спілкування батька з дитиною, пояснення перекладачем усіх питань; ніякого стресу, підвищеного тону чи інших моментів, що могли призвести до психічного розладу дитини не було. Зазначила, що медичні довідки, додані ОСОБА_4 до заяви, є неналежними доказами по справі, оскільки вони навмисно зроблені після скайп-розмови, у лютому 2021 року, щоб подати докази до суду. В 2020 році ОСОБА_1 не спілкувався з дитиною та не бачив її, однак ОСОБА_4 було також зроблено медичну довідку. Все, що написано, було продиктовано матір`ю дитини з метою подання даних заяв до суду. Мати дитини жодного разу не повідомляла батькові дитини про наявність будь-яких хвороб у дитини, не повідомляла про необхідність лікувати дитину, зокрема, у Німеччині, та зробити в Німеччині якісний аналіз усіх розладів дитини.

Представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, за змістом яких просила прийняти законне та обґрунтоване рішення у справі.

Представник Міжрайонного відділу ДВС по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд заяви про відстрочення судового рішення за її відсутність та вирішити на розсуд суду.

Вислухавши думку представника стягувача, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи №629/874/18, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час рішення Окружного Суду Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) від 26 липня 2017 року (справа № 4 F 543/16) не виконано, дитина ОСОБА_8 мешкає з матір`ю ОСОБА_9 .

Також судом встановлено, що на даний час, тобто на час виконання рішення, має місце надзвичайна подія, пов`язана із поширенням у світі коронавірусної хвороби (COVID-19), що є загальновідомим фактом, і як наслідок запровадженням в Україні карантину постановою КМ України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, із встановленням певних заборон. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021.

До заяви ОСОБА_4 про відстрочення виконання судового рішення додано копії консультативних висновків спеціалістів від 19.12.2018, від 25.09.2020 та 18.01.2021, згідно яких ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз «тривожний розлад у зв`язку з розлукою в дитячому віці F930», рекомендовано, зокрема, індивідуальну сімейну психотерапію, уникнення стресових ситуацій, відволікаючу поведінкову терапію, уникнення ситуацій, які зачіпають емоційну значущу тему- розставання з матір`ю(т.4 а.с. 8-13).

Відповідно до положень статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

З огляду на вказане, нормами цивільного процесуального законодавства передбачена можливість вирішення питання відстрочки виконання рішення тим судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року клопотання Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яке представляло інтереси ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_5 про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду- задоволено, визнано та надано дозвіл на примусове виконання в Україні рішення Окружного Суду Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) від 26 липня 2017 року (справа № 4 F 543/16) про передачу ОСОБА_6 виключного права щодо визначення місця перебування дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і передачу дитини її батьку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою Харківського апеляційного суду від 14.03.2019 року ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року залишено без змін (т.2 а.с.18-21,65-67).

Отже, згідно положень ст. 435 ЦПК України саме Окружний Суд Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина), який розглядав справу як суд першої інстанції, має вирішувати питання про відстрочення виконання рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», суд вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.

Виходячи з того, що відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» питання про відстрочення виконання вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, а національні суди лише наділені повноваженнями визнавати та надавати згоду на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду, не вирішуючи спір по суті, заява про відстрочення виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція сформульована Верховним Судом в постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 824/53/19; провадження № 61-15433ав20.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про відстрочення виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року у справі 629/874/18 закрити.

Керуючись ст. 255, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про відстрочення виконання ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2018 року у справі 629/874/18 про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення Окружного Суду Фрайзінгу (Федеративна Республіка Німеччина) від 26 липня 2017 року (справа № 4 F 543/16) про передачу ОСОБА_6 виключного права щодо визначення місця перебування дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і передачу дитини її батьку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.А. Мицик