У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2021 Справа №607/4978/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.М. Братасюка, секретаря судового засідання Паславської О.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 до ТОВ Будова-Захід про розірвання договору, визнання майнових прав на незавершену будівництвом трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та скасування реєстраційного запису у ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію за ТОВ ОСОБА_2 права власності на об`єкт незавершеного будівництва - багатоквартирного будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_2 .

На розгляд надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на 88, 7 кв.м. незавершеної будівництвом трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач має реальну можливість відчужити об`єкт незавершеного будівництва, котрий є предметом позову.

Перевіривши та дослідивши зміст заяви та додатків, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, з позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Вищезазначено, що ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на 88, 7 кв.м. незавершеної будівництвом трикімнатної квартири АДРЕСА_3 .

Поряд з тим, Суд наголошує, що спірні 88, 7 кв.м. кв.м. незавершеної будівництвом трикімнатної квартири АДРЕСА_4 , у багатоквартирному будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що розташований на земельній ділянці в АДРЕСА_2 , не є майном, на яке можна накласти арешт в розумінні ст.150 ЦПК України, адже «майно», як таке, відсутнє квартирою, як окремим об`єктом права власності, є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. (ч.1 ст.382 ЦК України).

В свою чергу предметом позову є визнання майнових прав на квартиру у не введеному в експлуатацію багатоквартирному будинку, що, на переконання суду, є абсурдним, оскільки майнове право на нерухоме майно є похідним від самого нерухомого майна, котре, в свою чергу, набуває означеного цивільно правового статусу виключно з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. (ч.2 ст. 331 ЦК України).

Відтак суд констатує на недоведеності позивачем існування спірного майна, на котре ОСОБА_1 просить накласти арешт, оскільки спірні 88, 7 кв.м. є «віртуальною» площею неіснуючої квартири.

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-153, 154, 157, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладання арешту на 88, 7 кв.м. кв.м. незавершеної будівництвом трикімнатної квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк