Справа № 308/2547/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

05.03.2019 позивач Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» в особі Голови правління Качко В.С. звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 , в якій просила стягнути заборгованість за договором кредиту-поруки №501/1 від 14.12.2007 в сумі 108020, 40 грн.

11.06.2019 судом ухвалено заочне рішення, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» заборгованість за договором кредиту-поруки №501/1 від 14.12.2007 в сумі 18919, 12 грн.

04.12.2019 судом постановлено ухвалу, якою скасовано вищевказане заочне рішення, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.12.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 укладено договір кредиту-поруки №501/1, згідно якого отримано кредитні кошти у розмірі 25 000,00 грн. (річний процент -45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяці,з 14.12.2007 року по 13.12.2009 року. Зазначає, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки № 501/1 від 14.12.2007 року остання сплата кредитної заборгованості була здійснена 27.08.2008 року в сумі 3200,00 грн. Кредитна заборгованість станом на 11.02.2019 згідно з договором кредиту-поруки № 501/1 від 14.12.2007 складає 108 020,40 грн., з яких: по тілу кредиту 18919,12 грн., по відсотках за користування кредитом 89101,28 грн. Відсотки за користування кредитними коштами (тіло кредиту 18919,12 грн.) за період з 27.08.2008 по 11.02.2019 становлять 3820 днів: 3820 днів * 18919,12 грн. * 45 % / 365 = 89101,28 грн. Вказує, що відповідачка ОСОБА_1 порушила свої зобов`язання за договором кредиту №501/1 від 14.12.2007 (п. п. 1.1, 2.2, 2.3, договору), кошти не повернула, та кредитна заборгованість станом на 11.02.2019 становить 108 020,40 грн., з них: по тілу кредиту 18 919,12 грн., по відсотках за користування кредитом 89 101,28 грн.

Представник Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява Голови правління Качко В.С. від 06.05.2019, в якій остання позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Куруц А.А. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву від 17.05.2021, в якій просять провести розгляд справи без їх участі, у позові відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень щодо розглядуваного позову посилаються на те, що ОСОБА_1 жодного договору з Перечинською районною кредитною спілкою «Тур`я» не укладала, спірний договір не підписувала, кошти не отримувала, щомісячні платежі на погашення заборгованості за кредитом не здійснювала. Зазначає, що за даним фактом подано до поліції заяву про злочин, про що внесено відомості до ЄРДР. 17.05.2021 адвокат Куруц А.А. подав до суду висновок експерта, за яким встановлено, що підпис у графі «Позичальник» спірного договору виконаний не ОСОБА_1 .

Суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 КУпАП у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

З договору кредиту-поруки №501/1 від 14.12.2007 видно, що 14.12.2007 між кредитором Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 укладено відповідний договір кредиту-поруки на отримання кредиту у сумі 25000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 45% річних, терміном на 24 місяців, з 14.12.2007 по 13.12.2009. У забезпечення виконання договору кредиту-поруки між кредитором та позичальником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виступили поручителями ОСОБА_1 у вказаному зобов`язанні за своєчасне та повне виконання нею свого обов`язку за договором.

Умовами договору кредиту-поруки передбачено наступне: за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку із розрахунку 45 % річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором або законом (п. 1.3); розрахунок зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3); додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 договору, у разі, якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу (п. 2.4); зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2); поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на 10 років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним (п. 5.1); поручитель зобов`язується здійснювати постійний та систематичний контроль за виконанням позичальником зобов`язань за договором (п. 5.2) і має право самостійно виконати зобов`язання позичальника з отриманням у цьому разі права зворотної вимоги до позичальника та звільненням від сплати штрафних санкцій, додаткових відсотків, упущеної вигоди, викликаних невиконанням позичальником своїх зобов`язань, які за цих умов покладаються на позичальника (п. 5.3); позовна давність за договором сторонами встановлена у 10 років (п. 8.1).

На підтвердження факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 у сумі 25000 грн. Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» надала видатковий касовий ордер №2453 від 14.12.2007.

Додатком «А» до договору кредиту-поруки (таблиця розрахунку кредиту) передбачено графік щомісячних платежів починаючи з 14.01.2008 і закінчуючи 14.12.2009.

З картки платежів по гривневому кредиту видно, що заборгованість згідно з договором кредиту-поруки (розрахунку боргу) станом на 26.11.2018 становить суму у 84144, 86 грн., з них по тілу кредиту 15203, 64 грн.; по відсоткам 68941, 22 грн.

З картки платежів по гривневому кредиту видно, що заборгованість по договору кредиту-поруки №501/1 від 14.12.2007 (розрахунку боргу) станом на 11.02.2019 становить суму у 108 020,40 грн., з них: по тілу кредиту 18 919,12 грн., по відсотках за користування кредитом 89 101,28 грн.

Вказаними розрахунками зафіксовано, що останній за часом платіж на погашення заборгованості за договором кредиту-поруки здійснено 27.08.2008 у загальній сумі 3200 грн.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 711/6227/14-ц.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості борг за процентами за період з 14.12.2007 по 27.08.2008 склав 0 грн. Станом на 11.02.2019 нараховано проценти в розмірі 89101,28 грн. Проценти за період з 13.12.2009 по 11.02.2019 нараховано після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Відомостей про наявність боргу за процентами за період з 28.08.2008 по 13.12.2009 матеріали справи не містять та позивачем будь-яких доказів з приводу цього не наведено.

Відтак, з урахуванням правової позиції, викладеної у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду, нараховані спілкою проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.

Витягом з ЄРДР стверджується, що прокурором Ужгородським ВП ГУНП в Закарпастькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003566 від 09.11.2019 за заявою ОСОБА_4 , який просить прийняти міри до невідомої особи, яка шляхом підробки підпису здійснила оформлення кредиту на ОСОБА_1 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 358 КК України.

В межах даного кримінального провадження Закарпатським НДЕКЦ проведено судову почеркознавчу експертизу та надано висновок експерта №СЕ-19/107-21/1610-ПЧ від 23.02.2021, за яким підпис у графі «Позичальник» договору кредиту-поруки №501/1 від 14.12.2007 виконаний не ОСОБА_1 .

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Внутрішнє бажання особи укласти ту чи іншу угоду й тим самим досягнути певного правового результату іменується волею. Однак наявність внутрішньої волі особи недостатньо для укладання угоди. Зовнішнє вираження внутрішнього бажання особи є волевиявлення.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Волевиявлення є важливим чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Належною формою для договору про надання банківських послуг згідно з положеннями ст. 1055 ЦК України є письмова форма, яка передбачає підписання угоди. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України).

У ч.ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Разом з тим, згаданим положенням Закону договір кредиту-поруки №501/1 від 14.12.2007 не відповідає, оскільки за вищевказаним висновком експерта підпис у графі «Позичальник» спірного договору виконаний не ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність волевиявлення останньої на укладення цього договору.

Висновок експерта у розглядуваній справі суд вважає таким, що відповідає вимогам ст. 76 ЦПК України, тобто є належним та допустимим доказом по справі, протилежного в ході розгляду заявлених позовних вимог не встановлено. Представник Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» не клопотав про призначення судової експертизи, зокрема повторної чи додаткової, для спростування твердження ОСОБА_1 про не підписання нею договору.

З огляду на вказане, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки немає правових підстав для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за договором, який така не підписувала.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі суд зазначає наступне.

При зверненні з розглядуваним позовом Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» в особі Голови правління Качко В.С. подала клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на те, що при зверненні до суду судовий збір Перечинською районною кредитною спілкою «Тур`я» не сплачено, суд вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі, яка підлягала сплаті при зверненні до суду з розглядуваним позовом, стягнути з позивача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 13,76,81,89,141,223,258,263-265,273,280-284,289,354,355 ЦПК України, ст.ст. 509,526,554,610-612,625,629,1048-1050,1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за договором кредиту-поруки №501/1 від 14.12.2007 в сумі 108020, 40 грн. залишити без задоволення.

Стягнути з Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» (, місцезнаходження м. Ужгород, вул. Фединця, 62) на користь держави 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов