У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Мельник Ю.О.,

розглянувши заяву сторони позивача про забезпечення позову в цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 100 000 грн. за Договорами безпроцентної позики від 28.03.2018 року та від 29.03.2018 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Разом з позовною заявою стороною позивача подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить накласти арешт на 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 та заборонити їй вчиняти будь-які дії щодо відчуження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В обґрунтування заяви сторона заявника посилається на те, відповідач, дізнавшись про поданий позов, може вчинити дії, спрямовані на відчуження свого майна з метою невиконання рішення суду.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови від 22.12.2006 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет позову, викладені в заяві про забезпечення позову обставини та надані до позовної заяви докази, вбачається, відповідач ухиляється вік добротного виконання взятих на себе обов`язків, а отже вимога про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою, так як невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких той звернувся до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

При цьому, ухвала суду щодо накладення арешту на майно за своєю суттю є обмеженням, встановленим для відповідача, вільно розпоряджатися нерухомим майном.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про забезпечення позову у виді накладення арешту шляхом заборони відчуження 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою № 247243150 від 06.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд при цьому також вважає, що зазначені в заяві заходи забезпечення позову в вигляді заборони вчинення інших дій щодо спірної квартири повністю охоплюються накладенням арешту на квартиру і забезпечить дотримання прав та інтересів сторін у справі.

Керуючись статтями 149-153, 157, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Застосувати арешт майна шляхом заборони відчуження нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_2 , а саме: 1/4 частини квартири

АДРЕСА_2 дані позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Суддя: