Справа №375/1460/20
Провадження № 2/375/203/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засіданн Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком", адреса: 49057 Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького буд. 180, офіс 211, про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Є гроші ком» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову позивач вказала, що 20.05.2020 року між ТОВ «Є гроші ком» та нею було укладено кредитний договір №-772675.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Є гроші ком» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № -772675, шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, на думку позивача, при укладенні вказаного договору були порушені його права як споживача, передбачені Законами України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про споживче кредитування», «Про захист персональних даних», «Про електронну комерцію», «Про електронні довірчі послуги», що на думку позивача, є підставою для визнання кредитного договору судом недійсним.

11.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій відповідачем було висловлено позицію щодо позову з проханням відмовити в його задоволенні. Заперечення обґрунтовані тим, що відсутні жодні підстави для задоволення вимоги про визнання договору позики недійсним, оскільки вся інформація, яку позикодавець мав повідомити до укладення договору позики з позичальком міститься на веб-сайті відповідача e-groshi.com. Крім того, всі домовленості, що були досягнуті під час укладання оспорюваного Договору позики, містяться у самому тексті Договору, який підписаний позивачем після ознайомлення з ним електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. А тому даний Договір є таким, що вчинений в письмовій формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Жодними доказами не підтверджуються обставини, викладені позивачем в позовній заяві.

До відзиву додані документи, що підтверджують надіслання відзиву та доданих до нього доказів позивачу 05.05.2021.

Відповідь на відзив від позивача на адресу не надходив однак була заява про розгляд справи без її участі.

Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

20.05.2020року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші ком» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики № -772675.

Згідно п. 1.1. вказаного договору позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 3 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п.1.4. договору з суми, що підлягає одержанню позичальником у користування, шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_2 . Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 4005,50 грн.

Позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця (https://e-groshi.com), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (п. 1.2 договору позики).

Згідно п. 1.6. договору, позика надається на споживчі цілі. Сума позики може бути використана позичальником для будь-якої мети, що не заборонена цим договором або чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.3. договору позики строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути повернута до 18.06.2020 року.

Винагорода позикодавця складає одноразова комісія у розмірі 2,50 %, але не менше 100,00 грн. від суми позики, вказаної в п.1.1. договору позики, що підлягає сплаті в момент надання позики та утримується позикодавцем згідно п.1.1. цього договору. Також комісія за обслуговування позики складає 0,08 % від суми позики, вказаної в п.1.1. договору позики, щоденно. З метою надання можливості позичальнику самостійно, безперешкодно та у будь-який час отримувати інформацію щодо його кредитних зобов`язань за договором позикодавець забезпечує функціонування особистого кабінету позичальника, створеного на сайті www.e-groshi.com, протягом усього строку користування позичальником кредитними коштами. Комісія за обслуговування особистого кабінету позичальника складає 10,00 грн. за тиждень та нараховується з другого дня після отримання позичальником позики та до дня повернення позики (п. 1.4, 1.4.1, 1.4.2 договору позики).

Пунктом 1.5 договору позики визначено строк та відсоток за правомірне використання коштів за договором позики обчислюються за кількість календарних днів користування позикою на умовах передбачених п.п. 1.5.1- 1.5.4 договору позики.

Так, протягом строку позики встановленого п. 1.3 договору позики, розмір відсотків за правомірне користування коштами складає: 1,79 % від суми позики щоденно. У разі дострокового повернення всієї суми позики, позичальник повинен сплатити проценти за весь строк позики, встановлений п.1.3 Договору (п. 1.5.1 договору позики).

У випадку не повернення всієї суми позики в строк, встановлений п.1.3 договору, здійснюється нарахування процентів за неправомірне користування позикою у розмірі 1,79 % від суми неповернутої позики за кожен день прострочення, що складає 653,35 % річних. Такі проценти нараховуються у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України. Крім того додатково до основних процентів, позичальник зобов`язаний сплатити 2,00 % відсоток за неправомірне використання коштів від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2%. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 6 % від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю (п.п.1.5.2. договору позики).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 683,98 % (п.1.5.4 договору позики).

Деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні відсотків за правомірне використання коштів у відповідності до п. 1.5.1 договору зазначена у Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.1.7 договору).

Згідно п. 7.2 договору позики, уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТзОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, текст яких розміщено на сайті позикодавця.

Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), згідно зі статтями 641, 644 ЦК України, на укладення договору позики, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Розділом 2 Правил встановлені умови та порядок укладення договорів зі споживачами фінансових послуг.

Так, на сайті відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» - https://e-groshi.com, на які посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, розміщені Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТзОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком».

У Графіку розрахунків, що є додатком до Договору позики № -772675 від 20.05.2020 року, зазначено, що сума по договору становить 3500 грн., датою погашення є 18.06.2020 року, сума до сплати процентів становить 505,50 грн., а разом до сплати 4005,50 грн.

Відповідно до п. 7.5. Договору позичальник підтверджує, що до укладення цього договору позичальник отримав від позикодавця інформацію, що визначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також до укладення цього договору надала згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання, в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього договору електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, який надається позикодавцем.

Отже, на виконання вказаного пункту договору його підписано ОСОБА_1 електронним підписом, про що міститься відмітка в пункті 8 договору Реквізити та підписи сторін.

Таким чином, зазначений договір позики укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.

Статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані.

Встановлено, що договір позики № -772675 від 20.05.2020 був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Веб-сайту відповідача (https://e-rgoshi.com), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладання електронного договору.

Так, встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

З викладеного вбачається, що укладення договору позики без прийняття пропозиції з боку позивача було б неможливим.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Враховуючи вище викладені факти, необхідно зазначити, що Відповідач має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою) на сайті (https://e-rgoshi.сom).

На даній сторінці розміщена інформація про підприємство, скановані копії правовстановлюючих документів, фінансові звіти про діяльність підприємства, та пропозиції (оферти) щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення.

Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» регламентує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Таким чином, в момент коли позивач заповнив заяву з метою отримання позики, він автоматично прийняв пропозицію (оферту) відповідача та приєднався до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі позики.

Крім того, клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів, на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта.

При оформленні договору позики сторони домовилися, що всі документи щодо надання позики підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, Законом України «Про електронну комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологія (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.

Саме у Договорі оферти відповідача чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, враховуючи те, що позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті відповідача, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд приходить до висновку, що між сторонами склались договірні правовідносини.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним, Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України Про електронну комерцію).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті позичальника, про що зазначено у пункті 7.2 Договору.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Тобто, позивач перед укладенням договору був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, звернувшись до відповідача із заявкою на отримання позики та, підписавши договір, позивач засвідчив той факт, що він обізнаний з Правилами, які включають в себе і умови кредитування.

Отже, суд вважає, що при укладенні та підписанні Договору позики, позивач діяв свідомо, його волевиявлення було направлено на укладення вказаного договору та отримання позики.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частини перша, третя статті 509 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов Договору позики вимогам законодавства та про несправедливість його умов.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на те, що договором передбачена непропорційно велика сума компенсації, а саме понад 50% вартості тіла кредиту у разі невиконання зобов`язань є необґрунтованими, оскільки максимальний розмір штрафу не перевищує 50 відсотків від суми кредиту (п. 4.3 договору позики), а також позивач погодився з конкретно запропонованими умовами договору позики, в тому числі в частині відсоткової ставки за користування позикою, про що свідчить підписання ним договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Суд вважає, що позивач не довів належними доказами ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позову, а саме, що умови Договору позики суперечать вимогам діючого законодавства.

При цьому, вимоги щодо визнання договору позики в частині нарахування відсотків недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не заявляв.

Згідно п.п. 1.8.1., 1.8.2 Договору позики позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі, в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від Договору позичальник повідомляє Позикодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів або електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів).

Пунктом 1.8.4 Договору встановлено, що протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору (але не пізніше дня закінчення строку надання Позики) Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим Договором, сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою.

Відповідно до п. 6.8 Договору позики договір може бути розірваним: за ініціативою позичальника у судовому порядку, за умов виконання позичальником зобов`язань за цим Договором; в інших випадках, передбачених діючим законодавством України та цим Договором.

Пунктом 6.9 Договору позики встановлено, що дострокове припинення чи розірвання Договору не звільняє позичальника від зобов`язання повернути позику та сплатити нараховані проценти за використання грошових коштів, наданих у позику, за фактичний строк користування позикою у день припинення чи розірвання договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідача з заявою про відмову від договору та повернення коштів, отриманих за Договором позики.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторонни керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторонни не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторонни за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Відповідно до статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. З моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Зі змісту правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 червня 2018 року по справі №548/981/15-ц (провадження №14-182цс18) вбачається, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).

Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Після розірвання кредитного договору з огляду на те, що кредитор повністю виконав умови договору до його розірвання, не припиняються окремі зобов`язання сторін, спеціально передбачені для застосування на випадок порушення зобов`язань і після розірвання договору (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 9 вересня 2015 року у справі № 6-939цс15), але в обсязі, що відповідає заборгованості, яка існувала до моменту розірвання договору.

Відтак, розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави (іпотеки) за обов`язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не було доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відсутність фінансової можливості виконувати умови Договору позики не є підставою для його розірвання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Частиною третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Висновок про те, що споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц (провадження №14-57цс18).

Судовий збір у справі складає 908,00 грн., які не були сплачені позивачем, оскільки останній звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Є гроші ком", адреса: 49057 Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького буд. 180, офіс 211, про захист прав споживачів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 травня 2021 року.

Головуюча суддя О.І. Чорненька