П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року м. Київ

Справа № 755/11727/21

Провадження: № 22-ц/824/13334/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Ратнікової В.М., Писаної Т.О.

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, обґрунтувавши його тим, що у 2008 році вона внесла на депозитний рахунок відповідача 20 000,00 грн на строк 6 місяців, проте своєчасно кошти їй не повернули. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2009 року було стягнуто на її користь заборгованість з відповідача у розмірі 21 762,10 грн. На виконання вказаного рішення 25 серпня 2009 року судом було видано виконавчий лист, який був направлений для виконання до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Зазначила, що вказане рішення суду виконано не було. У 2010 році було порушено провадження у справі про банкрутство відповідача. 14 листопада 2012 року ухвалою Господарського суду у справі № 32/124-10-4879 затверджено мирову угоду та припинено провадження у справі. За умовами мирової угоди було досягнуто згоди стосовно відстрочки, розстрочки, прощення та погашення боргів боржника перед кредиторами. Згідно п. 2.9 мирової угоди у зв`язку з недостатком коштів для задоволення вимог кредиторів четвертої групи підлягають задоволенню вимоги у розмірі 79,52% від усієї суми богу, а частина боргу в розмірі 20.48% підлягає списанню. Відповідно до п. 2.10, 2.11 мирової угоди божнику надається відстрочка строком на 2 роки, а також розстрочка для погашення боргу на строк 7 років з щомісячними платежами у розмірі 0,95% пропорційно вкладу кожного кредитора. Зазначила, що станом на 01 липня 2021 року відповідач повинен був погасити перед нею борг в розмірі 15 638,05 грн. У зв`язку з тим, що відповідач своїх зобов`язань не виконує, жодного платежу коштів на її рахунок не здійснив, просила стягнути з нього заборгованість згідно мирової угоди в розмірі 15 638,00 грн, а також завдані збитки з урахуванням індексу інфляції та пеню.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 15 638 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 16 серпня 2021 року подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не дослідив матеріали справи в повному обсязі. Зазначила, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2009 року відповідачем виконано не було, оскільки в 2010 році було порушено провадження у справі про банкрутство відповідача - КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство». Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14 листопада 2012 року була затверджена мирова угода, якою були визначені кредитори відповідача, існуючі суми заборгованості перед кредиторами, умови відстрочки та строки погашення заборгованості. Пунктом 19 мирової угоди було передбачено, що з моменту затвердження даної угоди судом виконавчі провадження, які були відкриті стосовно відповідача як боржника, підлягають закриттю. Тобто, рішення суду про стягнення заборгованості на теперішній час відповідачем не виконане, а будь-які передбачені законом методи, спрямовані на його виконання, відсутні.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити.

Представник КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення скаржниці, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 15 638 грн, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем заявлено вимоги про стягнення суми заборгованості, що попередньо стягнута судом на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (стаття 273 ЦПК України).

При вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у справі необхідно враховувати, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто, яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2009 року у справі № 2?2443/2009 стягнуто з кредитної Спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 грошовий вклад в сумі 20 000 грн, пеню в сумі 1 762,10 грн, а всього 21 762,10 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 16.09.2009 року було видано виконавчі листи № 2-2443/2009.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.08.2011 року у справі № 32/124-10-4879, предметом розгляду якої було визнання банкрутом КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство», затверджено реєстр вимог кредиторів КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до якого, серед інших, включено ОСОБА_1 із розміром вимог, що становлять 20 250 грн. основного боргу (4 черга задоволення вимог) та 1 762 грн. заборгованості за пенею (6 черга задоволення вимог).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14 листопада 2012 року затверджено мирову угоду, укладену боржником КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» та кредиторами у справі № 32/124-10-4879, щодо порядку погашення зобов`язань перед кредиторами.

Отже, оскільки існує рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення 15 638,05 грн.

Позовна заява ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції та пені за весь час прострочення виконання відповідачем зобов`язання залишена судом першої інстанції без руху, запропоновано позивачці усунути визначені судом недоліки.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді В.М. Ратнікова

Т.О. Писана