КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/5922/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - суддіБілич І.М.,
суддівКоцюрби О.П., Слюсар Т.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В.,

у цивільній справі № 760/12079/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

в с т а н о в и л а :

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 19 листопада 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та різні характери. Вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1961), розірвано, вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просила рішення суду скасувати, справу направити до Києво-Святошинського районного суду Київської області, за підсудністю.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважаючи, що судом першої інстанції розглянуто справу з порушенням правил підсудності. Позивач мала право звернутись до суду за її місцем проживання лише в разі, якщо на її утриманні є неповнолітні діти. Водночас, неповнолітній син сторін - ОСОБА_5 , на момент звернення позивача проживав разом з батьком та був на його утриманні, що підтверджується довідкою №02-28/698 від 09 жовтня 2020 року, виданою Бузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області.

ОСОБА_2 звертався до суду першої інстанції з клопотанням про направлення справи за підсудністю, однак, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні такого клопотання.

По суті вимог про розірвання шлюбу відповідач не заперечував, однак, не визнавав підстави, зазначені позивачем як обґрунтування підстав розірвання шлюбу. Зазначаючи при цьому, що судом першої інстанції не вставнолено обставин того, що сторони фактично не проживають разом з серпня 2019 року, а не з червня 2019 року, як вказує позивач, як не встановлено і того, що сім`я розпалась через подружню зраду.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала, що до травня 2020 року їх спільний син навчався у Спеціалізованій школі №159 м. Києва, проживав за своїм місцем реєстрації разом з нею. З вересня 2020 року навчається на першому курсі денної форми навчання у Київському торговельно-економічному фаховому коледжі КНТЕУ, продовжує проживати з матір`ю, має свою окрему кімнату та центр життєвих інтересів саме за місцем проживання. Наявність можливості у сина відвідувати батька в с. Хмільна Київської області та перебувати у нього, не змінює місця постійного проживання сина разом з матір`ю. Доказів постійного проживання разом з батьком не надано.

У частині щодо непогодження відповідача з причинами розірвання шлюбу, вказувала, що викладені в апеляційній скарзі доводи є особистою суб`єктивною думкою відповідача, які не можуть досліджуватись судом на предмет їх дійсності, оскільки не є фактами, а дослідження таких обставин є дискреційними повноваженнями суду.

Відлік часу, з якого сторони не проживають разом, також не є суттєвою обставиною для суті справи, а тому рішення судом першої інстанції прийняте законно та обґрунтовано.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про прийняття рішення про розірвання шлюбу з порушенням правил підсудності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з огляду на таке.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2004, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 19 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1961 а.с.19).

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №783 а.с.20).

Встановивши, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та на примирення не згодні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що сім`я носить формальний характер. Так як згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом правил територіальної підсудності, колегія суддів вважає такими що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Матеріали справи свідчать, що позивач звертаючись до суду дотрималась правил територіальної підсудності, а саме подала позов до Соломянського районного суду міста Києва за місцем свого проживання з урахуванням того, що її неповнолітній син проживає та зареєстрований разом з нею, на підтвердження чого надала довідку про реєстрацію місця проживання дитини.

Тобто, позивач звернулась до суду за правилами альтернативної підсудності.

Доводи апеляційної скарги, про не взяття судом до уваги факту того, що з березня 2020 року по червень 2020 року син тимчасово проживав з відповідачем в селі Хмільна Київської області, повністю перебував на його утриманні, на думку колегії суддів, не спростовують того факту, що постійним місцем проживання дитини є місце проживання його матері.

Колегія суддів враховуючи матеріали справи вважає, що дані щодо навчання дитини у м. Києві, реєстрацію місця проживання у м. Києві, та неконкретність даних довідки, наданої відповідачем, без уточнення дат, без вказівки на умови проживання, а також доводи сторін щодо вільного відвідування батька, відсутність інших даних щодо того, що життєві інтереси дитини знаходяться за місцем проживання батька, дійти об`єктивних висновків про проживання сина з батьком та його утримання, на момент звернення позивача з позовом неможливо.

Окрім того, судом першої інстанції, за результатами розгляду клопотання відповідача, про направлення справи за підсудністю, було прийнято рішення про відмову у клопотанні, яке відповідачем не оскаржено.

Проти розірвання шлюбу, відповідач не заперечував.

Доводи апеляційної скарги в частині того що судом невірно відображено інформація щодо не проживання сторін разом з серпня 2019 року, а не з червня 2019 року, як вказує позивач, а сім`я розпалась через подружню зраду, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки у мотивувальній частині рішення суду такі висновки відсутні, судом першої інстанції вказані обставини не встановлювались.

Зазначена вище інформація відображена судом лише в описовій частині рішення суду виходячи з пояснень що надавалися сторонами згідно до позовної заяви про розірвання шлюбу, що не суперечить положенням ч. 3 ст.265 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 7, 368, 369, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків.

Суддя - доповідач:

Судді: