Справа № 265/6375/15-ц
Провадження № 6/265/3/21
У Х В А Л А

14 травня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполь, Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участі секретаря Вакуленко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню і повернення безпідставно одержаних стягувачем коштів,-

В С Т А Н О В И В:

До Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя звернулась ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню і повернення безпідставно одержаних стягувачем коштів в особі АТ КБ «Приватбанк».

Заява мотивована тим, що 29 грудня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості по кредитному договору від 22.02.2008р. в сумі 10015,83 гривень, витрати щодо сплати банком судового збору в сумі -1218 грн. та витрати, пов`язані з публікацію оголошення в пресі - 630 грн.

Прізвище ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 18.05.2018р. Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області.

На виконання вказаного судового рішення, Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя були видані ПАТ КБ «ПриватБанк» виконавчі листи від 18.02.2016р. про стягнення суми боргу у розмірі 10015,83 гривень, і суми судових витрат у розмірі 1848 гривень. За заявою стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі виданих виконавчих листів, Орджонікідзевським відділом ДВС Маріупольського МУЮ було відкрито виконавче провадження №50532055 на суму 10015,83грн., та виконавче провадження №50531926 про стягнення судового збору -1218грн. та 630грн.-витрати, пов`язані з публікацію оголошення в пресі, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказаних сум.

У подальшому, в порядку реструктуризації заборгованості за кредитним договором від 22.02.2008р., між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду 16 травня 2019року, якою визначений розмір заборгованості за кредитом в сумі 3876грн., в сумі 3884грн. за відсотками, разом 7760грн., інші нараховані суми-прощені банком. На виконання умов додаткової угоди від 16.05.2019р. ОСОБА_1 сплатила в касу відділення Приватбанку у м.Маріуполі суму 7760грн.-борг за кредитним договором, та 2100грн- на відшкодування банку судових витрат, про що їй були видані банківські квитанції. Відповідно до довідки від 03.06.2019р., виданою Приватбанком, станом на 03.06.2019р. карта закрита.

Таким чином ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконала у повному обсязі. Але у травні 2019 року вона дізналась, що з її пенсії, на підставі розпорядження державного виконавця Лівобережного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків), утримано частину пенсії. На її звернення до виконавчої служби, їй пояснили, що від Приватбанку до виконавчої служби не надходила заява про повернення банку виконавчого листа у зв`язку із сплатою нею боргу. Відповідно до звіту, виданого Маріупольським об`єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України у Донецькій області, по виконавчому провадженню №50532055 (стягнення заборгованості за кредитним договором) за період з травня 2019року по грудень 2020року було утримано та перераховано з пенсії ОСОБА_1 загальну суму боргу 6112,36грн. та 834,04грн.-виконавчий збір. Відповідно до звіту, виданого Маріупольським об`єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України у Донецькій області, по виконавчому провадженню №50531926 (відшкодування судових витрат Приватбанка) за період з травня 2019року по грудень 2020року було утримано та перераховано з пенсії ОСОБА_1 загальну суму 1126,18грн. та 154,28грн. виконавчий збір.

Вважає, що заборгованість за кредитним договором від 22.02.2008р. у неї перед ПАТ КБ «Приватбанк» відсутня з 16.05.2019р., так як зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним з ПАТ КБ «Приватбанк», припинилось належним виконанням та прощенням частини боргу з 16.05.2019р. Але заяву про відкликання виконавчих листів у зв`язку із сплатою боргу, Приватбанком своєчасно не було надіслано до державної виконавчої служби, тому просить суд визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню та стягнути на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані Стягувачем АТ КБ «Приватбанк» за виконавчими документами грошові кошти в загальній сумі 7238,54 гривень.

Заявник та її представник адвокат Крохмальова Л.П. в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Стягувач в судове засідання не з`явився, про день, час місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446ЦПК України).

Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року були витребувані від Лівобережного відділу ДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень: № 50532055, № 50531926, боржником за якими є ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 265/6375/15-ц, копію матеріалів виконавчих проваджень: № 50532055, № 50531926, боржником за якими є ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), вивчивши заяву з додатками, вважає, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів №2/265/2677/15, виданих Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя 18.02.2016р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 10015,83грн., стягнення судового збору в сумі 1218грн. та витрат, пов`язаних з публікацію оголошення в пресі 630 грн. такими, що не підлягають виконанню, а також про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на користь ОСОБА_1 , безпідставно отриманих за період з травня 2019року по грудень 2020року грошових коштів сумі 6112,36грн. та в сумі 1126,18грн., підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя перебувала цивільна справа № 265/6375/15-ц провадження №2/265/2677/15 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 29 грудня 2015 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості по кредитному договору від 22.02.2008р. в розмірі 10015,83гривень, витрати щодо сплати банком судового збору в сумі-1218грн. та витрати, пов`язані з публікацію оголошення в пресі-630грн.

На виконання вищевказаного рішення суду 18.02.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя видані ПАТ КБ «ПриватБанк» виконавчі листи №2/265/2677/15 на суму 10015,83 гривень, №2/265/2677/15 на суму витрат щодо сплати банком судового збору в сумі-1218грн. та витрат, пов`язаних з публікацію оголошення в пресі-630грн., разом 1848 гривень.

Постановою державного виконавця Тарасовою М.Є. Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 17.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50532055 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 10015,83грн.

18.11.2020 року до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшла заява АТ КБ «Приватбанк», згідно якої Стягувач просить закінчити виконавче провадження №50532055 у зв`язку з повним погашенням заборгованості.

Постановою Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11.03.2021року закінчено виконавче провадження№50532055 із фактичним виконанням на підставі п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця Тарасовою М.Є. Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 17.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50531926 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми боргу в розмірі 1848грн.

Постановою від 12.03.2019року Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_2

18.11.2020 року до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) надійшла заява АТ КБ «Приватбанк», згідно якої Стягувач просить закінчити виконавче провадження №50531926 у зв`язку з повним погашенням заборгованості.

Постановою Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 11.03.2021 року закінчено виконавче провадження №50531926 із фактичним виконанням на підставі п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

З аналізу вищенаведених матеріалів справи судом встановлено, що на дату вирішення даної заяви по суті виконавчі провадження №50532055 та №50531926 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів закінчені із фактичним виконанням на підставі п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього загалом містить ч.2 ст.432 ЦПК, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як зазначено у п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Системний аналіз діючого законодавства передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково по рішенню, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дублікату; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Судом встановлено, що виконавчі провадження №№50532055 та №50531926 закінчені у зв`язку із повною сплатою ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчих листів, виданих 18.02.201 6року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки виконавчі провадження за даними виконавчими листами закінчені, тому суд відмовляє у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

При цьому суд зазначає, що зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 22.02.2008р. з 16 травня 2019року припинились виконанням, а саме сплатою грошей в сумі 7760грн., а по сплаті комісії - 807,62грн., та пені 9436,11грн., що підтверджується квитанціями АТ КБ «Приватбанк». Таким чином зобов`язання ОСОБА_1 припинились 16 травня 2019 року внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків. Заява від стягувача-АТ КБ «Приватбанк» про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку із повним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 за виконавчими листами, виданими 18.02.2016 року, надійшли до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) 18.11.2021року.

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 16 січня 2018 року по цивільній справі №755/15479/14-ц.

Відповідно до звіту, виданого Маріупольським об`єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України у Донецькій області, по виконавчому провадженню №50532055 ( стягнення заборгованості за кредитним договором) за період з 23 травня 2019 року по 16 грудня 2020 року було утримано та перераховано з пенсії ОСОБА_1 загальну суму боргу 6112,36грн. та 834,04грн.-виконавчий збір. Відповідно до звіту, виданого Маріупольським об`єднаним Управлінням Пенсійного Фонду України у Донецькій області, по виконавчому провадженню №50531926 (відшкодування судових витрат Приватбанка) за період з 23 травня 2019року по 16 грудня 2020року було утримано та перераховано з пенсії ОСОБА_1 загальну суму 1126,18грн. та 154,28грн.-виконавчий збір.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною 4 статті 432 ЦПК України встановлено, що про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

З урахуванням вищенаведеного, заява ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно одержаних грошових коштів за період з 23.05.2019 року по 16.12.2020 року за виконавчим провадженням № 50532055 в сумі 6112,36грн., за період з 23.05.2019 року по 16.12.2020 року за виконавчим провадженням № 50531926 в сумі 1126,18грн. є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 354, 432, 446 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню і повернення безпідставно одержаних стягувачем коштів, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , безпідставно отримані за період з 23 травня 2019 року по грудень 2020 року грошові кошти в сумі 6112,36 гривень та в сумі 1126,18 гривень, всього 7238,54 гривень

В частині визнання виконавчих листів № 2/265/2677/15, виданих Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя 18.02.2019 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 10015,83 гривень, судового збору в сумі 1218 гривень та витрат, пов`язаних з публікацією оголошення в пресі 630 гривень такими, що не підлягають виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2021року.

Суддя О.О. Костромітіна