Справа № 645/1792/21
Провадження № 2-з/645/62/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жарової-Тітарьової Лариси Михайлівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якій просить в порядку розділу майна подружжя визнати за ним право власності на наступне майно:

- 22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.;

- 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,1кв.м., житловою площею 16,2кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.04.2007р. за р.№ 17409533 вартістю 209 164 грн.;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:001:0059, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2017 р. за р.№ 239, номер запису про право власності 19167133 вартістю 97 610 грн.

Інші 22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.; 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 вартістю 209 164 грн.; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_2 вартістю 97 610 грн. залишити ОСОБА_2 . Також просить визнати його особистою приватною власністю 56/100 частин квартири АДРЕСА_1 вартістю 360 640 грн.

Ухвалою Фрунзенського районногосуду м. Харкова від 21.04.2021 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32613088, до вирішення справи по суті.

13.05.2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. звернулась до суду із заявою, у якій просить вжити заходи забезпечення позовушляхом накладення заборони відчуження наступного нерухомого майна:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку загальною площею 39,1кв.м., житловою площею 16,2кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.04.2007р. за р.№ 17409533;

- земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:001:0059, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2017р. за р.№ 239, номер запису про право власності 19167133.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує на те, що спірне майно - квартира АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 ; земельна ділянка кадастровий номер :00:001:0059, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 , яка має реальну можливість розпорядитися своєю власністю без відома позивача до прийняття судом рішення по справі. Це, в свою чергу, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якій просить в порядку розділу майна подружжя визнати за ним право власності на наступне майно: 22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.; 1/2 частину житлового будинку загальною площею 39,1кв.м., житловою площею 16,2кв.м. за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.04.2007р. за р.№ 17409533 вартістю 209 164 грн.; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:001:0059, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2017 р. за р.№ 239, номер запису про право власності 19167133 вартістю 97 610 грн. Також просить інші 22/100 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 141 680 грн.; 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 вартістю 209 164 грн.; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_2 вартістю 97 610 грн. залишити ОСОБА_2 . Крім того, просить визнати його особистою приватною власністю 56/100 частин квартири АДРЕСА_1 вартістю 360 640 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 ; житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 ; земельної ділянки площею 0,25 за адресою АДРЕСА_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 248435378 від 16.03.2021 року квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 1972 від 22.05.2007 року, ПН ХМНО Чуприна Г.О.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 209963451 від 22.05.2020 року земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,25 га, кадастровий номер :00:001:0059, реєстраційний номер 239, а також житловий будинокзагальною площею 39,1кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 17409533, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пп.1,2 та 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Пункт 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд повинен перевірити обґрунтованість доводів заяви щодо можливості та необхідності встановлення таких обтяжень.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3статті 150 ЦПК України).

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями151,152,153 ЦПК України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цьогорішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Разом з тим вжиття заходів забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки ці заходи спрямовані виключно на збереження вже існуючих обставин спірних правовідносин та не накладають обтяжливих обов`язків на сторін.

При цьому, норми діючого законодавства не зобов`язують нового власника повідомляти позивача про свій намір відчужити спірне майно, здійснювати дії щодо спірної квартири, а у інший спосіб позивач позбавлений можливості дізнатися про намір власника майна.

Суд приймає до уваги вимоги та предмет позову, з яким звернувся до суду ОСОБА_1 , та вважає, що представник позивача довела необхідність застосування заходів забезпечення позову, наявність об`єктивних обставин необхідності охорони матеріально-правових інтересів позивача та наявність загрози невиконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, слід дійти висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у цій справі доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, направлені на відчуженнямайна, а саме: квартири АДРЕСА_1 ; житлового будинку загальною площею 39,1кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.04.2007р. за р.№ 17409533; земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:001:0059, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2017р. за р.№ 239, номер запису про право власності 19167133, до вирішення справи по суті.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні будь-які відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Зазначене не перешкоджає учасникам справи, за наявності підстав в порядку ст. 156 ЦПК України звернутися до суду з заявою про заміну виду забезпечення позову або в порядку ст. 158 ЦПК України про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жарової-Тітарьової Лариси Михайлівни про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії, направлені на відчуження майна, до вирішення справи по суті, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 18815910;

- житлового будинку, загальною площею 39,1 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.04.2007 року за реєстраційний № 17409533;

- земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:001:0059, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2017 року за реєстраційним № 239, номер запису про право власності 19167133.

Копію ухвали направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (Центру надання адміністративних послуг м. Харкова) (61000, м. Харків, Гімназійна набережна, 26) - для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлено 21.05.2021 року.

Суддя О. М. Мартинова