Провадження № 2/263/735/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Хараджі Н.В., за участю секретаря судових засідань Зарудній А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією,

ВСТАНОВИВ:

Представник звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що в результаті того, що оплата за користування послугами по теплопостачанню за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ), де опалювальна площа складає 37 кв.м., відповідачем вносилася не в повному обсязі, за період з 01.10.2005 року по 01.11.2020 року утворилася заборгованість у сумі 50703,90 грн., яку просив стягнути з останнього, а також суму 3% річних у розмірі 8777,73 грн. та інфляційні витрати в сумі 29985,12 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.12.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов, відповідно до якого згідно договору купівлі-продажу від 04.11.2020 року він став власником квартири АДРЕСА_2 . Тому він як новий власник не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, не брав на себе обов`язки з їх сплати. На підставі чого просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, провести розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи подані сторонами заяви, а також враховуючи, що справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні та явка сторін судом обов`язковою не визнавалась, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено про подальший розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України №1875-IV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в діючий редакції, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначених норм законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року №61-2498св18.

В постанові Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №686/6276/19 наведені наступні правові висновки.

Відповідно до ст.ст.66,67,162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до ст.322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою сь.382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Судом встановлено, що Комунальним комерційним підприємством «Маріупольтепломережа» надаються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданого розрахунку за вказаною адресою за період з01.10.2005 року по 01.11.2020 року утворилася заборгованість у сумі 50703,90 грн., на вказану заборгованість у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України нараховано 3% річних у розмірі 8777,73 грн. та інфляційні витрати в сумі 29985,12 грн.,

Позовні вимоги про стягнення вказаної заборгованості позивачем було заявлено до відповідача ОСОБА_1 .

Поряд з цим, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що останній набув та зареєстрував право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , кв.63,04.11.2020 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із попереднім власником квартири ОСОБА_2 , якій остання, згідно п.2 договору належала на праві приватної власності.

Відповідач за вказаною адресою не зареєстрований.

За вказаних обставин, оскільки позивач набув право власності на квартиру 04.11.2020 року та враховуючи, що договір купівлі-продажу від 04.11.2020 року не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, згідно ст.520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні), суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, нарахованих до 04.11.2020 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2102 грн. слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13,20 Закону України №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.5,7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`в діючий редакції, ст.ст.322,382,509,520,526,610,612,625 ЦК України, ст.ст.66,67,162 ЖК України, ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,137,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, відмовити..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін у справі:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», код ЄРДПОУ 33760279, юридична адреса: м.Маріуполь, вул.Гризодубової,1.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 .

.

Суддя: Н.В. Хараджа