Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1129/20 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Миніч Т.І, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Хоменка Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №289/1129/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Житомирській області, за участю третьої особи на стороні відповідача Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції у Житомирській області про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року, ухвалене суддею Мельник О.В. в м. Радомишль

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 30 червня 2020 року близько 20.00 год позивач перебував у себе вдома на дачі, яка розташована по АДРЕСА_1 .

На особистий номер ОСОБА_2 зателефонував поліцейський Радомишльського відділення поліції ГУ НП у Житомирській області ОСОБА_3 , який повідомив, що він на авто стоїть біля будинку та неодноразово в грубій формі вимагав вийти позивача з будинку до нього.

Позивач повідомив працівника поліції про те, що він є адвокатом, на що останній не реагував та продовжував вимагати вийти до нього з будинку.

ОСОБА_2 вважає, що вказаний працівник поліції чинив тиск на нього, так як ніяких оперативних заходів не проводилось в той момент, самовільно без будь-яких дозволів та передбачених законом процедур працівник поліції здійснював незаконні дії.

За короткий проміжок часу позивач та його родина зазнали психічних та моральних страждань, які були заподіяні незаконним втручанням працівників поліції у приватне життя родини адвоката, та були піддані психологічному тиску.

Неправомірні дії працівників Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, які виразилася у проведенні незаконної перевірки та оперативних заходах, потягли за собою порушення нормального режиму роботи й відпочинку позивача, змусили витрачати свій вільний час та кошти на захист порушеного права, в результаті чого позивачу спричинена моральна шкода в розмірі 300 000,00 грн, яку останній просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що неправомірними діями працівників Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, які виразилися у проведенні незаконних перевірок та оперативно-розшукових заходів, заявнику та його родині завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 300 000,00 грн. При цьому зазначає, що позивач має право на таке відшкодування в розумінні статей 23, 1167, 1172 ЦК України, а не Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд прави за його відсутності.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи було становлено, що в червні 2020 року оперуповноваженим Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Пасічним І.І. проводилась перевірка відносно ОСОБА_2 .

З матеріалів даної перевірки встановлено, що в рамках досудового розслідування у справі № 0001289 від 20.04.2020 за ознаками ч.1 ст. 115 КК України, заступником начальника начальником кримінальної поліції ГУ НП в Житомирській області полковником поліції В.Пашковським була направлена начальникам відділів, відділень поліції ГУ НП в Житомирській області термінова вимога, яка отримана Радомишльським ВП 17.06.2020 року, про необхідність здійснити ретельну вибірку зареєстрованих до журналів ЄО заяв та повідомлень, що надійшли до підрозділів поліції на території обслуговування (в період часу з 01.01.2019 року по 20.04.2020 року), щодо погроз вбивством, фізичною розправою або розчленування осіб. За результатами отриманої інформації, необхідно також було вжити вичерпних заходів, щодо встановлення всіх учасників вказаних подій (погроз), під час перевірки підтвердити наявність за місцями проживання усіх учасників конфлікту.

22 червня 2020 року на адресу Радомишльського ВП надійшла вимога заступника начальника начальника кримінальної поліції ГУ НП в Житомирській області, в якій вимагалось провести відпрацювання заяв та повідомлень згідно доданого додатку.

В даному додатку міститься повідомлення - від ОСОБА_2 , яке 11.05.2019 р. об 11:38 надійшло до служби 102 про те, що 11.05.2019 р. об 11:37 на особистий номер телефону ОСОБА_2 зателефонував житель м. Радомишль ОСОБА_5 та погрожував йому фізичною розправою. Зі слів заявника, ОСОБА_5 був засуджений за вбивство.

З метою виконання вищевказаної вимоги, перевірки вказаних дій та опитування ОСОБА_2 , оперуповноважений сектору кримінальної поліції капітан поліції ОСОБА_3 30.06.2020 року близько 19 год і прибув до місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується також на підставі статті 1174 ЦК України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 обґрунтовував свої вимоги про відшкодування моральної шкоди неправомірними діями працівників Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, які виразилася у проведенні незаконної перевірки та оперативних заходах щодо нього.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 , суд першої інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно виходив із того, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Враховуючи те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди, протиправності дій її заподіювача (визнання незаконними дій працівників Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області), наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, то обґрунтованим є висновок суду першої інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками районного суду щодо їх оцінки.

Наведені у скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 січня 2021 року.

Головуючий Судді