Справа № 544/1296/20
Номер рядка звіту 67
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 травня 2021 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю:

секретаря Киричевської В.М.,

учасників справи:

позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Міщенка Ю.О., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Негодяєва С.В.,

у відкритому судовому засіданні, у залі суду м.Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення рівності часток,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Міщенка Ю.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення рівності часток. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.10.2004, який рішенням суду від 17.01.2020 було розірвано. За час спільного проживання, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4 . Однак вона та відповідач стали проживати разом як сім`я за декілька місяців до реєстрації шлюбу. Півтора місяці вони проживали у батьків відповідача, а потім 03.09.2004 на ім`я ОСОБА_2 було придбано за договором купівлі-продажу будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Уважає, що вказаний будинок було придбано коли вони з відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах. Після реєстрації шлюбу вони, як молода сім`я, переїхали проживати у спірний будинок, де вони проводили відповідні ремонтні роботи аби проживання в будинку було комфортним, оскільки вже на той час вона була вагітна. Тож зазначає, що будинок був придбаний сторонами задля створення та проживання новоствореної сім`ї. За час спільного проживання з відповідачем сторони сели домашнє господарство, надавали посильну допомогу батькам відповідача. Позивачка підтримувала порядок у будинку та дворищі, допомагала в обробці огородини та інше. Однак відносини із свекрухою на склалися, що і стало причиною того, що купівля-продаж відбулась до офіційного узаконення шлюбу, але саме для потреб сім`ї був придбаний будинок. Про це свідчить і той факт, що 20.11.2004 власник будинку надав дозвіл на її реєстрацію в будинку. По АДРЕСА_1 . На підставі викладеного позивачка просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з липня 2004 року до укладення шлюбу 23.10.2004; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину майна, придбаного в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і яке є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім обставин, зазначених у позовній заяві, вказала, що вони познайомились зі ОСОБА_2 приблизно у травні-червні 2003 року та почали зустрічатись. Десь у серпні-вересні 2003 року відповідач як військовослужбовець поїхав в Африку з миротворчою місією, повернувся у кінці травня 2004 року. Після його повернення вони продовжили зустрічатися. На той час вона працювала на «сирзаводі», мала певну суму заощаджень та проживала на квартирі у рідної сестри. Зустрічі з відповідачем проходили у квартирі сестри. Коли стало зрозуміло, що стосунки серйозні, ОСОБА_2 запропонував їй одружитися. Після цього, вона продовжила проживати у сестри, оскільки відповідач відмовився від спільного проживання на орендованій квартирі. Тоді ОСОБА_2 сказав, що у нього є кошти, тому запропонував шукати будинок, щоб його купити. Приблизно у червні-липні 2004 року вони перейшли жити до батьків відповідача на АДРЕСА_2 . 03.09.2004 був придбаний будинок. На момент придбання будинку, позивачка вже була вагітна першою дитиною, але шлюб офіційно зареєстровано не було. Будинок був куплений за кошти ОСОБА_2 , але йому не вистачало грошей на його переоформлення, тому вона давала гроші на переоформлення будинку. Вони разом робили ремонт у будинку, разом купували будівельні матеріали, вона вкладала у будинок свої гроші, оскільки на той час вона працювала та заробляла немалі гроші.

Представник відповідача адвокат Міщенко Ю.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Негодяєв С.В. у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Відповідач пояснив, що зі ОСОБА_1 вони познайомились влітку 2003 року, почали зустрічатись. У липні 2003 року він як військовослужбовець улетів служити в Африку в Сьєра-Леоне з миротворчою місією. По приїзду додому у кінці травня 2004 року він продовжив зустрічатись з позивачкою. Перебуваючи з миротворчою місією в Сьєра-Леоне він заробив гроші, тому після повернення додому він почав шукати собі для покупки будинок, щоб вкласти зароблені в Африці гроші. Будинок був придбаний 03 вересня 2004 року і на той момент він з позивачкою ще не проживав. Потім позивачка йому повідомила, що вона з`їжджає від сестри на квартиру і якщо він хоче, то вони можуть жити разом. Він запропонував пожити із його батьками, на що вона погодилася. В кінці вересня ОСОБА_5 переїхала до його батьків, де вони стали жили разом. Спільного господарства не вели, комунальні витрати не сплачували, продукти харчування не купували, оскільки всім забезпечували батьки. Одяг йому колишня дружина не прала, оскільки він вважав, що вона не має цього робити, так як не являлася на той момент його дружиною. Ремонт в будинку не робився, лише була демонтована піч, оскільки він планував знову їхати за кордон. Кошти на оформлення будинку він не брав у позивачки, оскільки він заробив достатньо коштів на це, і навіть весілля влаштовував за власні кошти. Про вагітність ОСОБА_1 дізнався в березні 2005 року. В будинок вони заїхали жити вже після весілля, а ремонт почали робити ще пізніше. Ремонт у будинку до весілля не робився, оскільки колишній власник після укладення договору купівлі-продажу проживав у будинку ще п`ять тижнів.

Суд, вислухавши доводи сторін та їх представників, допитавши свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23.10.2004 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17.12.2019 було розірвано (а.с.7-8).

Від спільного проживання у подружжя ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4 (а.с.9-10).

03 вересня 2004 року ОСОБА_2 купив у ОСОБА_6 будинок з господарчими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджено копією договору та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16-17).

У зазначеному будинку з 17.09.2004 зареєстрований ОСОБА_2 , а з 20.11.2004 зареєстрована ОСОБА_1 , що підтверджено копіями паспортів позивачки та відповідача (а.с.5, 11-12).

Судом в порядку ст.90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_7 , яка являється колишньою колегою по роботі ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила, що позивачка працювала з 2003 року з нею на «Пирятинському сирзаводі». Про те, що ОСОБА_5 зустрічалася з ОСОБА_8 , вона дізналася від самої позивачки, оскільки про це вона розповідала на роботі. Зустрічатися вони почали в 2003 -2004 роках, точно часу не пам`ятає. Коли ОСОБА_9 була вагітна, то вони з ОСОБА_8 проживали у його батьків без реєстрації шлюбу. Про вагітність їй повідомила сама позивачка. Перед тим як одружитися, сторони придбали будинок за спільні кошти. На той момент у позивачки був пай, і кошти з того паю були вкладені у придбання будинку. Після придбання будинку ОСОБА_5 уклали шлюб, було організовано весілля. На момент укладення шлюбі в ОСОБА_9 було видно ознаки вагітності. Про спільне життя у свекрів знає зі слів позивачки. Коли точно вони почали проживати разом у свекрів, не знає. Про придбання будинку дізналася від ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 , яка являється колишньою колегою по роботі ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснила, що сторони по справі почали проживати як чоловік та дружина із середини літа, тобто до реєстрації шлюбу. Який це був рік, не пам`ятає. Про це вона дізналася від ОСОБА_9 . В той період ОСОБА_9 попросила її пошукати квартиру, щоб орендувати для свого проживання. Через деякий час вона (свідок) підійшла до позивачки з пропозицією, але вона відповіла, що буде проживати разом із ОСОБА_8 у його батьків. Проживати у батьків стали за пару місяців до весілля. Про деталі життя сторін у свекрів не знає.

Свідок ОСОБА_11 , яка являється колишньою колегою по роботі ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_12 з 2001 року. ОСОБА_13 дарував Любові подарунки, зустрічав з роботи. Почали вони зустрічатися приблизно з 2002-2003 років. Потім ОСОБА_13 поїхав на заробітки в Африку, а ОСОБА_9 його чекала. Після повернення ОСОБА_13 подарував Любові золотий ланцюжок. ОСОБА_9 в той час проживала у сестри. Де проживав ОСОБА_13 , не знає. Потім вона дізналася, що позивачка шукає квартиру. Після цього вона (свідок) завагітніла та потрапила до лікарні. Пізніше вона розмовляла з позивачкою по телефону, яка повідомила, що вони з ОСОБА_8 придбали будинок. ОСОБА_13 заробив гроші, а ОСОБА_14 додала певну суму. Також ОСОБА_9 говорила, що зі свекрухою вона не вжилася. З якого часу ОСОБА_9 проживала у свекрів, не знає. У серпні 2004 року вона (свідок) з чоловіком підвозили ОСОБА_9 до базару і остання говорила, що проживає у батьків ОСОБА_8 . У свекрів позивачки вдома не була. Про деталі спільного бюджету ОСОБА_5 не знає.

Свідок ОСОБА_15 , яка являється рідною сестрою ОСОБА_1 , у судовому засіданні пояснила, що вона забрала у 2003 році сестру із Сумської області, оскільки там не було роботи. У ОСОБА_16 почала працювати на сирзаводі. Прожила сестра у неї рік, а потім вона попросила ОСОБА_17 з`їхати на квартиру. В той період якраз повернувся ОСОБА_13 з Африки, який сказав, що на квартирі жити вони не будуть і поселилися в його матері. В період життя у батьків відповідача вони придбали хату, а заселилися туди вже перед весіллям. Смолянські почали зустрічатися ще до поїздки в Африку. Це був короткий період і ОСОБА_9 чекала його з відрядження. Повернувся ОСОБА_13 в 2003 році, але вона точно не пам`ятає. Після повернення з Африки сторони продовжили зустрічатися. Вони зустрічалися в її квартирі. Їй це не подобалося і вона попросила ОСОБА_9 зняти квартиру і зустрічатися з ОСОБА_8 там. Після цього ОСОБА_13 забрав ОСОБА_9 до своїх батьків. Весілля відбулося 23 жовтня 2004 року. ОСОБА_9 з ОСОБА_8 приходили до неї в гості із гостинцями. Також вони інколи просили продукти харчування для себе. ОСОБА_13 привіз з Африки п`ять тисяч доларів і витратив їх на придбання будинку. Потім вони почали робити ремонт і сестра також вкладала свої кошти в будинок. ОСОБА_9 збирала гроші на навчання, але не поїхала навчатися. Свої заощадження вона, мабуть, витратила на будинок. Скільки ОСОБА_9 витратила на придбання будинку, вона не знає. ОСОБА_13 весною 2004 року забрав сестру до своїх батьків в якості нареченою. Вони вирішили одружитися після придбання будинку.

Свідок ОСОБА_18 , який являється батьком ОСОБА_2 , у судовому засіданні пояснив, що коли саме його син та невістка почали зустрічатися, не знає. В ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не було де проживати, і тому вирішили, що поки в їх будинку буде робитися ремонт, вони житимуть з ними. Це було за кілька місяців до весілля, точно не пам`ятає. Переїхали вони до них влітку 2004 року. ОСОБА_13 говорив, що хоче одружитися з Любов`ю. Жили вони як чоловік та жінка. З першого дня вони спали в одній кімнаті, купували для себе речі разом. ОСОБА_9 прала речі ОСОБА_8 . Сторони створювали сім`ю. ОСОБА_9 на той момент працювала на сирзаводі. ОСОБА_13 працював охоронцем. Про фінанси сина та невістки в той період нічого не знає. Участі у придбанні будинку він (свідок) не приймав. Син привіз з Африки гроші, яку суму не знає. На зароблені кошти хотів придбати власне житло. Будинок був придбаний в період їх спільного проживання в його домі. Ремонт в будинку сторін робився після весілля.

Свідок ОСОБА_19 , яка являється сусідкою батьків ОСОБА_8 , у судовому засіданні пояснила, що сім`ю ОСОБА_5 батьків ОСОБА_8 знає вже дуже давно. ОСОБА_13 пішов до армії, потім поїхав заробляти кошти за кордон. У кінці вересня 2004 року вона, як голова квартального комітету, обходила двори і вперше побачила у дворі ОСОБА_5 молоду дівчину. Матір ОСОБА_8 тоді сказала, що то можлива невістка. Також матір ОСОБА_8 сказала, що вона проживає в них, оскільки вона полаялася із сестрою. Весілля у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбулося в кінці жовтня 2004 року. Після повернення ОСОБА_8 із ОСОБА_20 мати ОСОБА_8 розповідала, що її син хоче придбати житло. В подальшому ОСОБА_13 та його мати приходили до неї та цікавилися будинками на продаж. Ігор придбав будинок на початку вересня 2004 року. На момент придбання будинку ОСОБА_13 та ОСОБА_14 разом не проживали. До батьків ОСОБА_8 вона приходила часто, і коли там була, то чужих речей не бачила.

Свідок ОСОБА_21 , яка являється рідною сестрою відповідача, у судовому засіданні пояснила, що з позивачкою вона познайомилася ІНФОРМАЦІЯ_3 на дні народження матері, до цього вона її не бачила. За кілька днів до свята вона прийшла до батьків забрати сина і помітила два пакета з речами. Її мати повідомила, що то речі дівчини ОСОБА_8 , яка попросилася пожити в них. З тих пір вони почали проживати в будинку батьків. ОСОБА_22 придбав до цього, щоб зберегти зароблені гроші, одружуватися він не збирався, оскільки хотів знову їхати за кордон служити. З Африки ОСОБА_13 повернувся в травні 2004 року. Будинком на продаж цікавилися всі, і вона, і мама, і знайомі. Про позивачку вона нічого не знала на той час. У подальшому їй повідомив ОСОБА_13 з мамою, що вони знайшли будинок і будуть його купувати. Будинок був придбаний за особисті кошти ОСОБА_8 . Батьки коштів на придбання будинку не давали. Заяву в РАЦС брат з позивачкою подали за два тижні до весілля. Про намір одружитися ОСОБА_13 з ОСОБА_9 повідомили на дні народженні матері. З братом вона спілкувалася часто. Коли брат приходив до неї в гості, то він був сам. Коли вона (свідок) ходила дивитися на придбаний будинок, то позивачки там не було. До одруження ОСОБА_13 проживав у батьків. Вона до батьків ходила часто, оскільки в дні її роботи батьки забирали її сина зі школи і вона приходила до батьків після восьмої години по нього. Речі позивачки вона вперше побачила в перших числах жовтня.

Свідок ОСОБА_23 , яка являється матір`ю відповідача, у судовому засіданні пояснила, що в 2004 році син приїхав із-за кордону. Після виплати грошей за службу ОСОБА_13 вирішив купувати будинок. У серпні вони шукали будинок, що продається. На початку вересня будинок був куплений виключно за кошти сина. Син зустрічався із невісткою на той час. У жовтні син привів ОСОБА_17 до них і сказав, що ОСОБА_24 ніде жити, оскільки сестра її вигнала. Позивачка прийшла до них з двома пакетами речей. З тих пір вона почала в них жити, а 06 жовтня 2004 року сторони повідомили, що будуть одружуватися. Невістка по дому нічого не допомагала і нічого не вклала в нову сім`ю. Невісткою вона почала вважати ОСОБА_9 вже після весілля. Позивачка вперше переночувала в її хаті 06 жовтня 2004 року. На момент придбання будинку ОСОБА_9 не проживала із сином і не вели спільного господарства. Син постійно проживав удома. Ремонт придбаного будинку робив син, а також допомагав його батько. Невістка нічого не робила в будинку. Спільного бюджету у сторін не було. Комунальні платежі позивачка не сплачувала. Коли сторони проживали у неї, то їсти готувала вона і гроші за це у позивачки не просила.

Після встановлення вказаних обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне.

Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя.

А тому, у взаємовідносинах позивачки та відповідача слід дослідити характерні риси, притаманні подружжю, а саме їх взаємні права та обов`язки, обов`язки батьків і дітей, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, їх спільного проживання та пов`язання їх спільним побутом.

Відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Саме такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19).

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Згідно зі ст.12, 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження того, що сторони проживали разом, ОСОБА_1 надала докази - показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_18 .

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_18 , який є рідним батьком відповідача, оскільки як він підтвердив у судовому засіданні у них з сином неприязні стосунки, вони вже тривалий час не спілкуються і сина для нього взагалі не існує.

Крім того, аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказані вище, суд установив, що жоден із вказаних свідків особисто не був свідком спільного проживання позивачки та відповідача до реєстрації шлюбу, про ці обставини вони знають зі слів самої позивачки. Жоден із вказаних свідків не підтвердив факти ведення сторонами спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, що підлягають доведенню у даній справі.

Надані позивачкою докази щодо належності їй земельної ділянки на території Жовтневої селищної ради, яку вона з 2003 року передала в оренду (а.с.21-22), суд оцінює як неналежні докази, оскільки вони не свідчать про те, що отримані в якості орендної плати грошові кошти ОСОБА_1 вкладала у спільний зі ОСОБА_2 бюджет до реєстрації шлюбу і ці кошти були використані для придбання спірного будинку.

Довідки про доходи (орендна плата від ТОВ агрофірма «Вікторія» за 2015-2019р.р.), довідки про доходи з місця роботи за 2014-2018р.р., довідка про отримання допомоги по догляду за дитиною за період з 21.05.2012 по 04.03.2015, довідка про отримання допомоги по безробіттю за 2018 рік, надані ОСОБА_1 , а також фотокартки з весілля та дітьми (а.с.25-32, 37-38), суд оцінює як неналежні докази, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування, так як стосуються періоду, коли сторони вже перебували у зареєстрованому шлюбі.

Показання ОСОБА_2 , надані ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №544/147/220, на які позивачка посилається як на докази їх спільного з відповідачем проживання на момент придбання спірного будинку, не доводять фактів перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах з липня 2004 року, ведення сторонами спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Сам по собі факт перебування з позивачкою у близьких стосунках чоловіка та жінки, що не заперечувалось відповідачем, не може свідчити, що сторони проживали в зазначений період (з липня 2004 року до укладення шлюбу) однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки позивачці необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Крім того такі його показання в іншій справі №544/147/220 не є визнанням позову в даній справі.

Отже, підсумовуючи вище викладене суд дійшов висновку, що позивачкою не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, а саме: не надано доказів спільного проживання зі ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина з липня 2004 року до укладання шлюбу, ведення з ним спільного господарства у цей період, наявності у неї та ОСОБА_2 спільного бюджету до часу реєстрації шлюбу, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між ними подружніх взаємних прав та обов`язків або інших доказів, які б вказували на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

Також судом установлено, що спірний будинок був придбаний ОСОБА_2 за власні грошові кошти, які він заробив ще до реєстрації шлюбу під час несення служби як військовослужбовець з миротворчою місією в Сьєра-Леоне. Вказаний факт також підтверджений самою позивачкою у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено факт її спільного сумісного проживання з відповідачем як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Ці обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, які б беззаперечно мали свідчити про їх спільне проживання, ведення господарства, спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків, що є характеризуючими ознаками сім`ї.

Отже, надавши оцінку заявленим вимогам в цій частині, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення та заперечення сторін, оцінивши показання свідків, а також діючи в межах заявлених позовних вимог, та того, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження факту спільного сумісного проживання сторонами однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2004 року по 22.10.2004, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу не підлягає задоволенню.

Розглянувши вимоги ОСОБА_1 в частині поділу майна суд зазначає наступне.

Віповідно до положень статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положенням ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (ч.1 ст.57 СК України).

Сумісна власність - це різновид права спільної власності, що належить двом або більше особам одночасно на один і той самий об`єкт без визначення часток кожного з них.

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснено у пунктах 23, 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Як зазначалось судом вище при оцінці доказів, наданих позивачкою на підтвердження того, що вона також вкладала гроші в спірний будинок, то суд дійшов висновку, що надані позивачкою докази підтверджують наявність у неї доходів вже після укладення з відповідачем шлюбу, і тому такі докази не доводять факту вкладання нею особистих коштів та спільну участь в набутті майна (спірного будинку).

Отже, позивачкою не надано доказів, що в придбання спірного будинку нею були вкладені особисті кошти.

Крім того слід зазначити, що позивачкою у судовому засіданні визнано факт того, що відповідачем ОСОБА_2 спірний будинок був придбаний за його власні кошти, які він заробив, перебуваючи як військовослужбовець з миротворчою місією в Сьєра-Леоне. А тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. При цьому у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені 74 СК України, вважати майно (спірний будинок) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи, що позивачкою не доведено факт її спільного сумісного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не підтверджено, що джерелом набуття спірного майна є їх спільні сумісні кошти, тому в задоволені позову в частині поділу спільного майна слід також відмовити.

Підсумовуючи все вище викладене суд зазначає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі з указаних підстав.

Керуючись ст.6-13, 76-81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення рівності часток відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.05.2021.

Суддя Н.В.Нагорна