Головуючий суду 1 інстанції - Александрова Н.В.
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 428/4882/13-ц
Провадження № 22-ц/810/141/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Гаврилюк В.К., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Залюшного О.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Борівська селищна рада Луганської області, Одеська міська рада

третя особа - Житлово будівельний кооператив «Вимпел - 7»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року, ухвалене у складі судді Александрової Н.В.

за позовом ОСОБА_1 до Борівської селищної ради Луганської області, Одеської міської ради, третя особа: Житлово будівельний кооператив «Вимпел - 7» про визнання права власності у порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Борівської селищної ради Луганської області та Одеської міської ради, за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-7» про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 , з яким вона мала одного батька, але різних матерів. Матір ОСОБА_3 померла ще в його дитинстві, тому його виховував їх батько разом з нею. ОСОБА_3 проходив військове навчання в м. Одеса, з часом став мешкати в м. Одеса, де служив на Чорноморському флоті. У 1971 році ОСОБА_3 придбав домоволодіння в АДРЕСА_1 , передавши цей будинок в її користування, а вона почала в ньому жити. В 1998 році ОСОБА_3 вийшов на пенсію і переїхав мешкати в належне йому домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де вони жили разом. За час спільного проживання вони покращили домоволодіння, збудували нові господарські будівлі, мали спільний бюджет та вели спільне господарство.

20.01.2013 року ОСОБА_3 поїхав до м. Одеси отримати пенсію, але ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер, не залишивши після себе заповіту, хоча в бесідах заповідав усе майно на випадок своєї смерті їй. Вона самостійно поховала ОСОБА_3 в м. Одесі за власні кошти. Інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , та квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 .

Оскільки вона протягом 15 років мешкала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю, то вважає, що фактично прийняла спадщину після померлого, однак оформити спадщину вона не має можливості, оскільки домоволодіння, яке придбав її брат ОСОБА_3 мало адресу АДРЕСА_2 , а з часом було змінено адресу домоволодіння на АДРЕСА_2 , при цьому документація, яка б підтверджувала цей факт, не зберіглась, як і немає правовстановлюючого документу на це домоволодіння. Що стосується квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , то ця квартира була придбана ОСОБА_3 в кооперативі шляхом виплати пайових внесків, але до моменту смерті він належним чином її не оформив, що у теперішній час також перешкоджає її оформленню, так як на ім`я ОСОБА_3 відсутній правовстановлюючий документ, підтверджуючий його право власності на квартиру.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області та Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-7», задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_4 .

Вирішуючи спір суд виходив з обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, скаржник просила скасувати рішення міського суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Так, суд безпідставно визнав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в с. Боброве Луганської області однією сім`єю і це є місцем відкриття спадщини оскільки цей висновок суперечить наявним у справі доказам про реєстрацію і проживання ОСОБА_3 в м. Одесі, а ОСОБА_1 - в м. Первомайську. Крім того, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 11.11.1976 року. Під час шлюбу вона з ОСОБА_3 за сумісні кошти в січні 1991 року повністю сплатили пайовий внесок за квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_5 та жили в цій квартирі сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» та ст. 22 КпШС УССР, які діяли на той час вказана квартира є сумісною власністю подружжя в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік раптово помер в м. Одесі. Вона у той час знаходилась у м. Коломна Московської області, і є єдиним спадкоємцем першої черги.

Постановою Луганського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 подали до Верховного Суду касаційні скарги, в яких просили скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року залишити без змін.

Постановою Верховного Суду від 13.01.2021 року ухвалено касаційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Луганського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , скасувати.

Справу № 428/4882/13-ц в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанову Луганського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на однокімнатну квартиру, розміром 32 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , залишити без змін.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова Луганського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова Верховного Суду, в частині скасування постанови Луганського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, мотивована тим, що переглядаючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, суд апеляційної інстанції не з`ясував, які права та інтереси ОСОБА_2 вирішені судом першої інстанції щодо домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та дійшов передчасного висновку про скасування судового рішення суду першої інстанції в цій частині та відмови в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012 (провадження № 61 -3704св19) зроблено висновок, що:

«у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

Судом встановлено, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 придбано ОСОБА_3 - 22.06.1971 року. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено 11.11.1976 року. Тобто, зазначене домоволодіння не є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не надано суду доказів чи посилань на докази про те, що вона реалізувала своє право на спадкування після смерті ОСОБА_3 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , адже вона не звернулась ні до нотаріальної контори у строки, що є встановленими ст. 1270 ЦК України із заявою про прийняття спадщини, ні до суду у передбаченому ч. 3 ст. 1272 ЦК України порядку для надання додаткового строку для подання заяви до нотаріуса для прийняття спадщини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішенням від 31 січня 2014 року, в частині визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалося.

Таким чином, апеляційне провадження, в цій частині, підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 352, 362 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 січня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Борівської селищної ради Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування на домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.К. Гаврилюк

В.А. Коновалова