ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1171/20 Номер провадження 22-ц/814/838/21Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У своєму позові прохав, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 04.05.2011 року у розмірі 16396,90 грн. станом на 23.09.2020 року, яка складається з наступного:

11446,60 грн.- заборгованість за тілом кредиту;

В т.ч.: 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту;

11446,60 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту;

0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками;

4038,47 грн.- заборгованість за простроченими відсотками;

761,83 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;

150,00 грн.- нарахована пеня;

0,00 грн. - нарахована комісія.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 23.12.2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 04 травня 2011 року в сумі 16396 (шістнадцять тисяч триста дев`яносто шість) грн 90 коп. та судові витрати в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн, а всього стягнути 18498 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яності вісім) грн. 90 коп.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

З даним рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

У своїй скарзі прохає, скасувати рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23.12.2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що вважає рішення суду першої інстанції ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що згідно довідки виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 23.11.2015 року, виданої на його вимогу, ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 23.11.2015 рік, так як згідно з його заяви 19.04.2010 року кредитна картка закрита і знищена в його присутності.

Вказує, що інших кредитних карток ним не отримувалося, тому в частині нарахування заборгованості по кредитному договору від 04.05.2011 року б/н за період з 31.01.2017 року по 23.09.2019 року не відповідає фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що позивач до своєї позовної заяви не надає підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитних карток, а також не обґрунтовує свої позовні вимоги належними доказами .

Також, вважає, що судом при ухваленні рішення не враховано, що в матеріалах справи відсутні відомості про термін дії кредитної картки по кредитному договору без номера від 04.05.2011 року, відсутність інформації про отримання відповідачем кредитних карток з визначенням кредитного ліміту по кожній картці та відсутність підтверджуючих документів про отримання готівки та погашення особисто відповідачем кредитних коштів.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання останнім 04.05.2011 Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку укладено договір про надання банківських послуг б/н. Даний договір складається з Анкети-заяви (а.с.11), Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.13-37), Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 12).

За умовами даного договору позивачу було видано платіжну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому неодноразово збільшувався . (а. с. 9,11).

Як встановлено судом із змісту анкети-заяви, 04.05.2011 відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку (а.с.11 зворотній бік).

Згідно п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.29).

Згідно п. 2.1.1.5. Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 31) обов`язками клієнта є:

- погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5.);

- у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку (п.2.1.1.5.6);

Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та Тарифів Банку при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми простроченої заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 32).

Згідно п. 2.1.1.12.3. Умов Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта (а.с. 34).

Відповідно до п 2.1.1.12.4. Умов Строк й порядок погашення о кредиту з встановленими Мінімальним платежем наведені в Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка по кредиту становить 3% в місяці на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у рік, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.

З 01.01.2013 всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» який передбачає наступні умови: базова відсоткова ставка по кредиту становить 2,5% в місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у рік (після 01.09.2014 2,9%, після 01.04.2015 3,6%), розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.(з 01.04.2014 - 5%, але не менше 100 грн.), строк внесення щомісячних платежів до 25 числа щомісяця, наступного за звітнім.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з наступного.

З огляду на тривале невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також враховуючи те, що нарахований позивачем розмір неустойки у вигляді пені не перевищує розміру завданих збитків у вигляді сукупної заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд вирішив не застосувати до даного цивільного спору положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України щодо можливості зменшення розміру неустойки за рішенням суду.

Відповідно вимог ст. 263-265 ЦПК України Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення місцевого суду не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Щодо стягнення тіла кредиту

З матеріалів справи вбачається , що 5 травня 2011 року ОСОБА_1 підписана зава анкета про отримання кредитних коштів.

З виписки з особового рахунку слідує, що з листопада 2017 року ОСОБА_1 користувався кредитною картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 05/20 року , з серпня 2017 року кредитною карткою № НОМЕР_2 з терміном дії до 05/21 року, та карткою № НОМЕР_3 з терміном дії до липня 2021 року , а з грудня 2017 року кредитною карткою № НОМЕР_4 .

Станом на січень 2017 року заборгованість ОСОБА_1 перед КБ « Приват банк» була відсутня. Доводи ОСОБА_1 про те, що станом на 2015 рік він не мав боргу перед позивачем є обґрунтовані.

Заборгованість за тілом кредиту , виникла в період з липня 2018 року та станом на 23.09.2020 року становить 11 446, 60 грн.

ОСОБА_1 заперечує факт як отримання , так і використання ним даних кредитних карток.

Проаналізувавши виписку з особового рахунку ОСОБА_1 апеляційний суд вважає його доводи в частині невикористання даних кредитних карток безпідставними.

З заяви анкети від 5 травня 2011 року вбачається, що ОСОБА_1 в заяві зазначено дружину - ОСОБА_2 , та її номер телефону - НОМЕР_5 , який неодноразово поповнювався з кредитних карт ( наприклад - 27.08.2018 року).

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив світокопію своєї банківської картки № НОМЕР_6 . З виписки з особового рахунку слідує, що з зазначеної картки неодноразово здійснювалися перекази на кредитні картки, отримання та існування яких ОСОБА_1 заперечує.

Сукупність зазначених обставин свідчить як про отримання ОСОБА_3 цих кредитних карток так і користування ними.

Доводи апеляційної скарги в цій частині свого підтвердження не знайшли. Заява анкета про отримання кредитних коштів, виписка з особового рахунку ОСОБА_1 , долучені ОСОБА_1 до апеляційної скарги світокопія іншої кредитної карти з якої здійснювалися платежі на погашення кредитної заборгованості є переконливими доказами на підтвердження факту отримання та користування кредитними картами .

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 446, 60 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо стягнення відсотків та пені за користування кредитними коштами.

У заяві позичальника від 4 травня 2011 року процентна ставка не зазначена та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

( а. с. 11)

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 4 травня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку,.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» .

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Враховуючи , що між позивачем та відповідачем розмір відсоткової ставки та розмір пені узгоджений не був позовні вимоги про стягнення 4038, 47 грн відсотків та 160 пені є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення відсотків за прострочений кредит у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України.

Однією з позовних вимог банку є стягнення 761,83 грн. відсотків нарахованих у відповідності з вимогами ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Як зазначено вище , підписана сторонами заява анкета не містить умов щодо визначення між сторонами розміру відсоткових ставок, в тому числі і передбачених ст. 625 ЦК України.

З розрахунку наданого банком вбачається, що при обрахуванні вказаної суми банком взято відсоткову ставку 84 % , що не відповідає вимогам закону та позивачем не надано детального розрахунку зазначеної суми. Зокрема вбачається, що зазначена сума нарахована в лютому 2020 року одноразовим платежем, без зазначення строків прострочення , що унеможливлює стягнення вказаних грошових сум.

В задоволенні цих позовних вимог також необхідно відмовити.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

У відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст. ст. 374 , п.3,4, ч.1 ст. 376 ЦПК України рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнення на користь позивача 11446, 60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо стягнення судових витрат

У відповідності з вимогами ст. 141 ЦП України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову до місцевого суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн.

Позовні вимоги задоволено на 69,8 %. Таким чином з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судових збір в розмірі ( 2102 * 69.8% ) 1467 грн. 20 коп.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 2.03.2021 року ОСОБА_1 звільнений від сплати судового бору за апеляційне оскарження судового рішення. При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір на користь держави в розмірі 2102 грн. * 150% = 3 153 грн. Його Апеляційну скаргу було частково задоволено - на 30,2 %. Таким чином судовий збір за апеляційне оскарження судового рішення підлягає стягненню з позивача на користь держави пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги, тобто на суму ( 3153 грн. * 30,2%) 952,20 грн.

Керуючись п. 2 ч.. 1 ст. 374, п.3,4, ч.1 ст.. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2020 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 травня 2011 року в розмірі 11446грн. 60 коп. та 1467 грн 20 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» на користь держави 952 грн. 20 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук