справа № 489/3288/19 провадження №2/489/87/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку та виділення у власність земельної ділянки

встановив:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить здійснити реальний поділ між сторонами житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та виділити їй у власність Ѕ частку земельної ділянки під будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . Співвласником іншої Ѕ частини є відповідач. У добровільному порядку сторонам не вдається досягти домовленості щодо порядку користування житлового будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований.

У зв`язку із цим просить виділити їй у власність у житловому будинку літ. А-1 з прибудовами в складі приміщень по квартирі № 1: 11-1 кухня 8,6 кв. м., 1-2 ванна кімната 5.0 кв.м, 1-3 коридор 5.7 кв.м, 1-4 житлова кімната 8,9 кв.м, 1-5 житлова кімната 9,8 кв.м, 1-6 житлова кімната 15,6 кв.м, загальною площею 53,6 кв.м.

Із надвірних споруд та будівель: частину літ.Б -літня кухня, площею 22,7 кв.м, літ Впд - погреб 7,0 кв.м, літ. З - сарай 2,4 кв.м, літ. 2.3,4,5 огрожа та споруди літ. № 6,7 і літ. К - гараж 18,7 кв.м.

Виділити у її власність Ѕ частку земельної ділянки від загальної площі.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 25.06.2019 позовну заяву залишено без руху з установленням строку дня усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 29.08.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.12.2019 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 24.04.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.07.2020 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою суду від 09.10.2020 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.04.2021 за клопотанням представника позивача змінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 .

У судове засідання, призначене на 17.05.2021,сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду заяву в якій просила розглянути справу про реальний поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянко за відсутності сторін, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами погоджується в повному обсязі.

Враховуючи, що відповідач визнав позов та сторони просили розглядати справу за їх відсутності, керуючись частиною четвертою статті 200 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.05.2003, виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-604, ОСОБА_1 є власником Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною часткою господарських будівель і споруд (а.с. 29).

Державна реєстрація права власності позивача на вказане майно підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1235964 від 13.08.2003 (а.с. 30).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно крім позивача співвласником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

З відповіді Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.09.2019 № 2527 вбачається, що власниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яким належить по Ѕ частки кожному. Що стосується земельної ділянки то в інвентарних справах Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» дані про реєстрацію земельної ділянки відсутні, але архівна справа містить договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 18.03.1957, реєстраційний номер 3890, посвідчений Другою Миколаївською Державною нотаріальною конторою, на ім`я ОСОБА_4 на користування 505 кв.м землі та акт про прийняття будинку в експлуатацію (а.с. 57).

Висновком експертного дослідження № 21 від 25.01.2021 (у висновку допущено описку), проведеного судовим експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС Грищенком С.В. на замовлення ОСОБА_1 (заява від 19.10.2020), запропоновано один варіант розподілу житлового будинку, який відповідає порядку користування нерухомим майно, який склався між співвласниками, та один варіант виділу у постійне користування земельної ділянки орієнтовною загальною площею 520 кв.м у відповідності до розташування виділених частин житлового будинку та господарських споруд, а саме:

Співвласнику 1 ( ОСОБА_1 ):

1.Частину житлового будинку: 1-1 кухня 8,6 кв.м; 1-2 ванна кімната 5,0 кв.м; 1-3 коридор 5,70 кв.м; 1-4 житлова кімната 8,9 кв.м; 1-5 житлова кімната 9,8 кв.м; 1-6 житлова кімната 15,6 кв.м. Разом 53,6 кв.м.

2. Частину господарських будівель і споруд: літ. К- гараж 18,7 кв.м; літ.Б - частину кухні 8,4 кв.м. Межу встановити по стінці,яка проходить в приміщенні кухні (зображення 1.4 Додаток 1); літ. Впд - погріб 7,0 кв.м та 2,9 кв.м. Разом 37,0 кв.м.

3. Частину земельної ділянки під житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами 90,6 м.кв. Частину вільної від забудови земельної ділянки: 163,40 м.кв. Загальна площа користування: 254,0 кв.м.

Співвласнику 2 ( ОСОБА_2 ):

1.Частину житлового будинку: 2-1 коридор 3,0 кв.м; 2-2 кухня, 9,8 кв.м; 2-3 туалет 1,1 кв.м; 2-4 ванна кімната 2,3 кв.м; 2-5 житлова кімната 12,2 кв.м; 2-6 житлова кімнат 8,1 кв.м; 2-7 житлова кімнат 15,0 кв.м. Разом 51,5 кв.м.

2. Частину господарських будівель і споруд: літ. З- сарай 2,48 кв.м; літ.Б - частину кухні 14,30 кв.м. Межу встановити по стінці, яка проходить в приміщенні кухні (зображення 1.4 Додаток 1). Разом 16,78 кв.м.

3. Частину земельної ділянки під житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами 68,28 м.кв. Частину вільної від забудови земельної ділянки: 197,72 м.кв. Загальна площа користування: 266 кв.м.

Необхідно встановити огорожу та облаштувати вхід шляхом встановлення додаткової хвіртки, як вказано на схемі розподілу об`єкта нерухомості (додаток 2 зображення 2.2).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного правового регулювання.

За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо виділу в натурі частки із майна співвласників домоволодіння

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні..

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статі 356 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Такий висновок наведено у постанові Верховного суду від 28.10.2020 у справі № 2114/2-3819/11 (провадження № 61-1070св19).

Із доводів сторін вбачається, що між ними не досягнуто згоди щодо порядку користування спільним нерухомим майном, в наслідок чого позивач бажає виділити свою частку в натурі, що є технічно можливим відповідно до висновку експертного дослідження № 21 від 25.01.2021, здійсненого на замовлення ОСОБА_1 , який відповідає порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, який склався між співвласниками, з яким погодився відповідач у проданій до суду заяві.

Тому, саме оскільки наведений варіантом експертного дослідження, відповідає інтересам сторін та їх часток у спільній власності, суд вважає за можливе здійснити поділ між сторонами житлового будинку та прилеглих до нього господарських будівель і споруд відповідно до вказаного у висновку експертного дослідження варіанту.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином, враховуючи, що співвласників зазначеного будинку двоє, тому в результаті виділу частки в натурі одного із співвласників відбувається припинення права спільної власності їх обох щодо спільного об`єкта нерухомості, що передбачено положення статті 364 ЦК України.

Виділення в натурі кожній із сторін у власність належної їм частки та припинення спільної часткової власності на спірне нерухоме майно, наддасть можливість кожній стороні на підставі рішення суду здійснити реєстрацію права власності як на окремий об`єкт.

Щодо визначення порядку користування земельною ділянкою

Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина четверта статті 120 ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Відповідно до вказаних норм визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду, та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю застосовуються і до майнових прав на майно (зокрема, права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 11.02.2015 у справі № 6-2цс15, від 12.10.2016 у справі № 6-2225цс16, від 13.04.2016 у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статі 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

В ході судового розгляду встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 505 кв.м була надана попередньому власнику ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 18.03.1957, реєстраційний номер 3890, посвідчений Другою Миколаївською Державною нотаріальною конторою.

Право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами сторонами не оформлене, відповідно між сторонами підлягає встановленню порядок користування такою земельною ділянкою згідно з запропонованим судовим експертом варіантом з яким погодився відповідач та який відповідає порядку користування, який склався між сторонами.

Враховуючи наведе позовна вимога про виділ позивачу у власність Ѕ частки земельної ділянки підлягає частковому задоволенню шляхом визначення порядку користування земельною ділянкою, що відповідає інтересам обох сторін, як співвласників, що не позбавляє права позивача звернутися після реального поділу будинку до відповідних держаних органів за оформленням права власності на земельну ділянку.

Так як позовні вимоги задоволено частково на підставі статі 141 ЦПК України, а відповідач визнав позов в підготовчому судовому засіданні, відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % судового збору пропорційно задоволеним вимогам, що складає 384,20 грн., а інші 50 % підлягають поверненню на її користь з державного бюджету. Сплата судового збору до державного бюджету підтверджується квитанцією № 103 від 14.06.2019.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Здійснити реальний поділ між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 за варіантом Висновку експертного дослідження від 25.01.2021 № 21, проведеного судовим експертом Миколаївського НДЕКЦ ММВС Грищенко С.В., а саме:

- виділити в порядку поділу у власність ОСОБА_1 :

частину житлового будинку: 1-1 кухня 8,6 кв.м; 1-2 ванна кімната 5,0 кв.м; 1-3 коридор 5,70 кв.м; 1-4 житлова кімната 8,9 кв.м; 1-5 житлова кімната 9,8 кв.м; 1-6 житлова кімната 15,6 кв.м. Разом 53,6 кв.м.

частину господарських будівель і споруд: літ. К- гараж 18,7 кв.м; літ.Б - частину кухні 8,4 кв.м. Межу встановити по стінці, яка проходить в приміщенні кухні (зображення 1.4 Додаток 1); літ. Впд - погріб 7,0 кв.м та 2,9 кв.м. Разом 37,0 кв.м;

- виділити в порядку поділу у власність ОСОБА_2 :

частину житлового будинку: 2-1 коридор 3,0 кв.м; 2-2 кухня, 9,8 кв.м; 2-3 туалет 1,1 кв.м; 2-4 ванна кімната 2,3 кв.м; 2-5 житлова кімната 12,2 кв.м; 2-6 житлова кімнат 8,1 кв.м; 2-7 житлова кімнат 15,0 кв.м. Разом 51,5 кв.м.;

частину господарських будівель і споруд: літ. З- сарай 2,48 кв.м; літ.Б - частину кухні 14,30 кв.м. Межу встановити по стінці, яка проходить в приміщенні кухні (зображення 1.4 Додаток 1). Разом 16,78 кв.м.

Графічно розподіл житлового будинку наведено в додатку № 2 до Висновку експертного дослідження від 25.01.2021 № 21.

Припинити право спільної часткової власності сторін на житловий будинок, з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Встановити між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 порядок користування земельною ділянкою за адресою за адресою: АДРЕСА_1 за варіантом наведеним у Висновку експертного дослідження від 25.01.2021 № 2 та графічно зображеного в продовженні додатка 2 до цього Висновку, відповідно до якого:

надати в користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки під житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами 90,6 м.кв та частину вільної від забудови земельної ділянки 163,40 м.кв. Орієнтовна загальна площа користування - 254,0 кв.м.;

надати в користування ОСОБА_2 частину земельної ділянки під житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами 68,28 м.кв та частину вільної від забудови земельної ділянки 197,72 м.кв. Орієнтовна загальна площа користування - 266,0 кв.м.;

Зобов`язати сторін встановити огорожу та облаштувати вхід шляхом встановлення додаткової хвіртки, як вказано на схемі розподілу об`єкта нерухомості (додаток 2 зображення 2.2 до Висновку експертного дослідження).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,20 грн.

Повернути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 20.05.2021.

Суддя І.В.Коваленко