Справа № 209/1105/21
Провадження № 2/209/821/21
РІШЕННЯ

іменем України

20 травня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретарі Полухіної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та Акціонерного товариства "ОТП банк" про припинення поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та АТ "ОТП банк" про припинення поруки, посилаючись на те, що 05 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» в особі старшого експерта по роботі з СМБ сектору обслуговування корпоративних клієнтів відділення в м. Дніпродзержинськ Пітенька Олександра Олександровича, що діє на підставі довіреності від 11.01.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чижик О.С. за реєстраційним номером 10, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 і бухгалтера-експерта операційного сектору відділення в м. Дніпродзержинську, Хорішман Ірини Євгеніївни , яка діє на підставі довіреності від 10.11.2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Ю.Є. за реєстраційним номером 5142, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , був укладений кредитний договір № СL-SМЕ303/264/2007 від 05 грудня 2007 року, за умовами якого Товариству обмеженою відповідальністю «РСП ЛТД» були надані грошові кошти в розмірі 285401,20 гривень на строк з 21 грудня 2007 року по 05 грудня 2010 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 15.5 % річних для придбання автомобіля, згідно договору купівлі - продажу товару №22/11/2007-1 від 22 листопада 2007 року, укладеного між Позичальником та Продавцем. 01 грудня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений договір поруки за умовами якого позивач поручився за виконання вищевказаного кредитного зобов`язання.17 жовтня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у цивільній справі № 209/728/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «РСП ЛТД», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № СL-SМЕ303/264/2007 від 05 грудня 2007 року, позовні вимоги були задоволені частково: з ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 230 737 грн, що складається з заборгованості за кредитом 208282,26 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 20170,97 грн. а також суми сплаченого судового збору у розмірі 2284,53 грн. Просить суд припинити поруку №SR-SME303/264/2007/2 від 01 грудня 2008 року, укладеного між позивачем та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" ( змінило назву АТ "ОТП банк").

Ухвалою від 19 квітня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та призначено розгляд справи на 20 травня 2021 року о 09.00 годині.

12 травня 2021 року від представника відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 22-23/, в якому останній просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те що заборгованість, яка була стягнута на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 було стягнуто на підставі договору поруки №SR-SME303/264/2007/2 від 01.12.2008 року, поруку за яким останній просить припинити у даній справі. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у своїй постанові від 16 травня 2018 року у цивільній справі №317/503/16 зробив наступні висновки: «Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явились, надали відзив на позовну заяву, заперечували проти позовних вимог позивача.

Представник відповідача АТ «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, з відміткою про отримання.

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «РСП ЛТД» був укладений кредитний договір № СL-SМЕ303/264/2007, що підтверджується копією договору про надання кредиту/а.с.8-11/, за умовами якого ТОВ «РСП ЛТД» були надані грошові кошти в розмірі 285401,20 гривень на строк з 21 грудня 2007 року по 05 грудня 2010 року зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 15.5 % річних для придбання автомобіля, згідно договору купівлі - продажу товару №22/11/2007-1 від 22 листопада 2007 року, укладеного між Позичальником та Продавцем. 01 грудня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений договір поруки, що підтверджується копією договору/а.с.7, оберт/, за умовами якого позивач поручився за виконання вищевказаного кредитного зобов`язання.

17 жовтня 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у цивільній справі № 209/728/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «РСП ЛТД», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № СL-SМЕ303/264/2007 від 05 грудня 2007 року, позовні вимоги були задоволені частково: з ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 230737 грн, що складається з заборгованості за кредитом 208282,26 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 20170,97 грн. а також суми сплаченого судового збору у розмірі 2284,53 грн., що підтверджується копією рішення/а.с.13-14, оберт./.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору поруки) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

Наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість.

Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та Акціонерного товариства "ОТП банк" про припинення поруки, оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року у цивільній справі № 209/728/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «РСП ЛТД», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № СL-SМЕ303/264/2007 від 05 грудня 2007 року, яке набрало законної сили, позов було задоволено частково, та з поручителя ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором, тобто обставини договору поруки були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгваності.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 Акціонерного (місце реєстрації - АДРЕСА_3 ) до Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" ( м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д) та Акціонерного товариства "ОТП банк" ( м. Київ, вул. Жилянська,43) про припинення поруки - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая