Провадження № 2/761/2255/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Шевченківський районний суд м.Києва:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представників позивача та відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у реалізації права спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року позивачі звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено у загальне позовне провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Клопотання вмотивоване тим, що доказів реєстрації права власності за позивачами на будь-які приміщення у спірному будинку АДРЕСА_1 до позову надано не було. Позивачі безпідставно намагаються втрутитись у право власності відповідача та просять провести демонтаж мансардного поверху, якого в дійсності не існує, він не побудований. Відтак, провадження у справі підлягає закриття за відсутністю предмету спору.

Представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки позивач ОСОБА_4 є власником частини квартири АДРЕСА_2 , а тому протиправним захопленням відповідачем спірного приміщення на горищі порушені його права.

Заслухавши думку присутніх представників учасників, дослідивши зміст позовних вимог і вимог заяви про закриття, суд прийшов до наступних висновків.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається по змісту позовних вимог, то позивачі просять через суд зобов`язати відповідача усунути порушення права спільної суміної власності позивачів на горище багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та провести демонтаж влаштованого мансардного поверху і привести горище у первинний стан.

Предмет спору наявний, зважаючи на невизнання позову відповідачем, а обставини наявності чи відсутності самого предмету спору - мансардного поверху чи горища, права власності позивачів на приміщення у будинку та порушення їх прав діями відповідача підлягає перевірці в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, а тому справа не може бути закрита на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Твердження представника відповідача про відсутність спору у справі є передчасним з огляду на необхідність дослідження доказів та вирішення справи по суті для існування обгрунтованих доводів цьому.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції). Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції). У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

З метою уникнення надмірного формалізму та неправомірного обмеження доступу до суду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 13, 255, 256, 261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 від 07.12.2020 року про закриття провадження у цивільній справі №761/17370/20.

У відповідності до вимог ст..353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: А.А.Осаулов