Провадження № 4-с/263/8/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

за участю секретаря Дрюченко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у залі суду скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) , та Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), про визнання дій неправомірними, скасування постанови про передачу виконавчого провадження, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах ОСОБА_2 , з скаргою на дії державного виконавця. В обґрунтування скарги зазначено, що 02.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2017 року та до повноліття дитини. Під час видачі судового наказу боржник ОСОБА_2 , тривалий час, а саме з 2004 року не проживав в Україні, навчається та живе в Ізраїлі, та отримав громадянство Ізраїлю. Однак місце проживання боржника було зареєстроване в Нікольському районі Донецької області, у зв`язку з чим до Нікольського ВДВС був переданий на виконання судовий наказ. Після відкриття виконавчого провадження представник боржника ОСОБА_1 , щомісячно сплачувала аліменти. В грудні 2020 року ОСОБА_1 , стало відомо від державного виконавця Лівобережного ВДВС у м. Маріуполі, про передачу виконавчого провадження до Лівобережного ВДВС, та нарахування заборгованості по аліментів в сумі 35302,75 грн., яка невідкладно була сплачено представником боржника задля уникнення заходів примусового виконання рішення з боку державного виконавця. Виходячи з цього боржник вважає такі дії про нарахування заборгованості за попередній період часу з серпня 2019 року по липень 2020 року незаконними, а постанову Ніколького ВДВС, про передачу виконавчого провадження такою, що підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_2 , до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Представник скаржника ОСОБА_1 , до судового засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд скарги у її відсутність. Наполягала на задоволенні скарги.

Представник Нікольського районного ВДВС до суду не з`явився надав відзив на скаргу, відповідно до якого зазначив, що виконавчі документи стосовно ОСОБА_2 , на виконанні Нікольського ВДВС не знаходяться. Виконавче провадження № 54491746 передано за, місцем проживання/реєстрації боржника до Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя. Боржником не було своєчасно повідомлено Нікольский ВДВС про перереєстрацію місця проживання з Нікольського району, у зв`язку з чим було здійснено відповідний розрахунок заборгованості.

Представник Лівобережного ВДВС до суду не з`явився надав відзив на скаргу, відповідно до якого зазначив, що на виконанні в Лівобережному ВДВС перебуває виконавче провадження ВП 54491746 з примусового виконання виконавчого листа № 263/9180/15 виданого 02.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області. 12.02.2019 року боржником особисто було подано заяву до відділу ДВС про те, що він змінив адресу проживання з АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно акту державного виконавця від 14.08.2020 року було встановлено, що боржник 13.08.2019 року був знятий з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , про що своєчасно не повідомив державного виконавця. Окремо зазначив, що за боржником за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано ј частку квартири, та згідно п.1 ст. 24 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника, або за місцем знаходження його майна. У зв`язку з чим 01.09.2020 року державним виконавцем Лівобережного ВДВС було прийнято виконавче провадження та зроблено перерахунок заборгованості по аліментам, виходячи з середнього заробітку на території м. Маріуполя з часу зняття з реєстрації у Нікольському районі. В листопаді 2020 року телефонним дзвінком було повідомлено боржника про наявність заборгованості, але ніяких дій по погашенню заборгованості проведено не було. У зв`язку з тим, що виникла заборгованість із сплати аліментів за три місяці, 25.11.2020 року держаним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно. В грудні 2020 року була сплачена заборгованість в повному обсязі. У зв`язку з чим, вважає, що державним виконавцем в межах його повноважень, при винесені постанови від 01.09.2020 року про прийняття виконавчого провадження та перерахунку заборгованості по аліментам, дотримано всіх вимог чинного законодавства, та вжито усіх заходів щодо виконання рішень суду.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , до суду не з`явилась надала заяву про розгляд скарги без її участі, та надала заперечення на скаргу, в якому зазначила, що до теперішнього часу боржник залишається громадянином України , оскільки посвідка на постійне проживання у Ізраїлі не є громадянством, у наданій генеральній довіреності вказано, що воно видане на підставі посвідчення особи. Крім того зазначила, що ОСОБА_1 , особисто надала відомості, що боржник ОСОБА_2 , мешкає у Нікольскому районі, у зв`язку з чим за час реєстрації боржника і було нараховано аліменти виходячи з середньо місячного доходу відповідного регіону. У оскаржуваній постанові також вказано підставу передання до Лівобережного ВДВС, а саме зняття з реєстрації, тому поновлено з 14.08.2019 року нарахування аліментів саме з середньо місячного заробітку для м. Маріуполя. Дії державних виконавців та їх процесуальні рішення відповідають вимогам законодавства, у зв`язку з чим вважає скаргу не обґрунтованою та такою, що не підлягає виконанню.

Фіксування судового процесу не здійснювалося технічними засобами у відповідності до ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.08.2017 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.07.2017 року та до повноліття дитини.

Відповідно до акту державного виконавця Лівобережного ВДВС від 14.02.2019 року , у присутності ОСОБА_1 , було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_2 , не мешкає, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту державного виконавця Нікольського відділу державної виконавчої служби від 10.04.2019 року встановлено, що при виході за адресою боржника: АДРЕСА_2 , боржник за вказаною адресою не зареєстрований.

Відповідно до акту державного виконавця Нікольського відділу державної виконавчої служби від 14.08.2020 року встановлено, що при виході за адресою боржника: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , не зареєстрований, знятий з реєстрації 13.08.2019 року, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , державного виконавця боржник не повідомив.

Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 , на праві приватної власності є власником ј частини квартири АДРЕСА_4 .

Згідно до постанови державного виконавця Ніколського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про передачу виконавчого провадження від 21.08.2020 року, було передано судовий наказ № 263/9180/17 виданий 02.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини, до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків), та нараховано заборгованість по середньо місячній заробітній платі для Лівобережного району м. Маріуполя.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Статтею 195 Сімейного кодексу України передбачено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно з даною статтею заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, згідно з частинами 1 та 5 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла в 2015 році до втрати чинності закону - 05.01.2017 року) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з`ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Вчинення вказаних дій державним виконавцем є обов`язком, а не правом, що витікає із імперативних положень законодавства, оскільки порушення місця виконання рішення суду та проведення нарахувань заборгованості по аліментам не за місцем проживання або роботи боржника призводить до невірного нарахування заборгованості по аліментам та порушення прав стягувача.

Виходячи з вищевикладене, суд приходить до висновку, що скаржником не наведено належних доказів неправомірного нарахування державним виконавцем заборгованості по сплаті аліментів за період з серпня 2019 року по липень 2020 року, оскільки боржника було знято з реєстрації з 13.08.2019 року, за адресою мешкання в Нікольському районі, про що він своєчасно не повідомив державного виконавця, матеріалами справи доведено правомірність передачі виконавчого провадження до Лівобережного ВДВС та здійснення відповідного розрахунку заборгованості, крім того вказана заборгованість була добровільно сплачена скаржником, що не заперечується в скарзі.

Керуючись ст. ст. 260,261, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Сімейним кодексом, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) , та Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), про визнання дій неправомірними, скасування постанови про передачу виконавчого провадження, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В.Кулик