Справа № 209/3870/20
Провадження № 2/209/432/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.

за участі секретаря - Погрібної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 25.11.2010 року в розмірі 48128,70 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.11.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 50000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Згідно заяви відповідач був ознайомлений в письмовій формі з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку".

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань відповідач станом на 12.11.2020 року, має заборгованість в розмірі 48128,70 грн., яка складається з наступного: 26654,77 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 12769,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1889,85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 6814,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

13.04.2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Представник відповідача заперечує проти того, що позивач в якості доказів надав до суду розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та довідку про кредитну картку, як належні та допустимі докази, тому що розрахунок заборгованості не містить ПІБ особи, що його склала та підписала, назви посади такої особи, довідка про зміну умов кредитування та довідка без назви (довідка про кредитну картку) не містять дати їх складання, вихідного номеру, посади особи та ПІБ особи, що видала ці довідки. Представник відповідача зазначив, що Умови та Правила надання банківських послуг мають мінливий характер, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи 25.11.2010 року анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування, та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, натомість він підписав анкету-заяву, у котрій не зазначена відсоткова ставка кредиту. У зв`язку з цим, посилаючись на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, відсутні правові підстави для стягнення відсотків. Крім того, в Анкеті-заяві взагалі не зазначено, яку саме картку із зазначених в Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» він бажав отримати та не вказано жодного значення кредитного ліміту, оскільки відповідне поле залишилось незаповненим. Одночасно представник відповідача зазначив, що наданий банком розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, а слугує лише засобом для зручного вирахування та перевірки правильності визначення суми стягнення, єдиним документом, який би міг підтвердити стан кредитного рахунку є виписка з банківського рахунку, яка в матеріалах справи відсутня. Таким чином, представник відповідач вважає, що позивач при поданні позовної заяви до суду не довів укладання кредитного договору з відповідачем і розмір заборгованості, який просить суд стягнути з відповідача, у зв`язку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

12.05.2021 року від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача заперечував проти відзиву на позовну заяву. Зазначив, що відповідач підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг підтвердив ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.uа; https://client-bank.privatbank.uа, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна Gold», що підтверджується фото клієнта з карткою, доданим представником позивача. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговоренні усі істотні умови. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладення кредитного договору, всі операції за кредитною карткою. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Зауважив, що виписка по рахунку, розрахунок заборгованості, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідка про видані картки підписані представником АТ КБ «Приватбанк» Кіріченко В.М. Враховуючи викладене, представник позивача просив задовільнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Представник позивача Стребіж М.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, підтримав свої заперечення проти позову викладені у відзиві на позовну заяву.

Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2010 року АТ КБ "ПриватБанк", укладено договір про надання банківських послугз відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання ним Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі цього відповідачу було надано платіжну кредитну картку із встановленим кредитним лімітом з подальшим збільшенням банком суми ліміту в розмірі 50000 грн. (а.с.11-37).

Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту, строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, неустойки, комісії (а.с. 11).

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані.

До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який також не підписаний відповідачем (а.с. 12).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.11.2020 року становить 48128,70 грн., яка складається з наступного: 26654,77 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 12769,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1889,85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 6814,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 4-8).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У відповідності до виписки по рахунку (а.с.47-51), відповідач активно користувався грошовими коштами на кредитних картках АТ КБ "Приватбанк" у період 2017-2020 рр. та здійснював часткове погашення наявної у нього перед банком заборгованості.

Згідно з Довідками використання відповідачем кредитних карт і лімітів АТ КБ "Приватбанк", (а.с.9,10), відповідач активно користувався кредитними картками позивача до 06.08.2020 року, строк дії кредитної карти № НОМЕР_1 спливає у липні 2021 року.

Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 39424,58 грн. (заборгованість за тілом кредиту підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 47-51), те що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від Банку грошових коштів не повернув, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 39424,58 грн., що складається з: 26654,77 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 12769,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за тілом кредиту, котра підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до наданої позивачем довідки про встановлення кредитного ліміту Банком відповідачеві, останньому був встановлений кредитний ліміт станом на 31.07.2020 року у розмірі 39930,24 грн. (а.с. 9). За таких обставин, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту у розмірі 39424,58 грн.

Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено матеріалами справи, надані представником позивача Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.11.2010 року.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У анкеті-заяві позичальника від 25.11.2010 року проценти за користування кредитом не зазначені (а.с. 11).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину кредитного договору.

Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, та наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Умови та Правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1889,85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками та 6814,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, задоволенню не підлягають.

У постанові від 03.07.2019 року у справі № 14-131цс19 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до переконливого висновку, що позові вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід задовольнити частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1721,85 грн. (розмір заявлених вимог 48128,70 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 39424,58 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 2102 грн. (2102 грн. х 39424,58 грн. : 48128,70 грн. = 1721,85 грн.).

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", , юридична адреса: вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001, адреса для листування: вулиця Набережна Перемоги будинок 50, місто Дніпро, 49094 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість за кредитним договором б/н від 25.11.2010 року в розмірі 39424 (тринадцять дев`ять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 58 копійок, яка складається з наступного: 26654,77 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 12769,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту,

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1721 гривні 85 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року.

Суддя Я.В. Замкова