Справа № 745/175/21
Провадження № 2/745/89/2021
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2021 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Смаль І.А.,
за участі секретаря судового засідання Шуляр І.В., представника відповідача адвоката Калініна С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сосниця в спрощеному провадженні в режимі відеоконференції з Зарічним судом м.Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою від 28.04.2021 року визнано явку представника позивача обов"язковою в судове засідання на 11.05.2021 року о 14.00 год.
В судове засідання 11.05.2021 року о 14.00 год представник позивача не з"явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином,про причини неявки суд не повідомив.
Ухвалою від 11.05.2021 року повторно визнано явку представника позивача обов"язковою в судове засідання на 19.05.2021 року о 14.00 год.
В судове засідання 19.05.2021 року представник позивача повторно не з`явився. Подав клопотання про відкладення судового засідання з мотивів необхідності подання додаткових доказів. Жодних поважних причин неможливості явки його в судове засідання не наведено та не надано відповідних цьому доказів.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача адвокат Калінін С.К. заперечив в залишенні позовних вимог без розгляду,мотивуючи свою позицію тим, що це право ,а не обов"язок суду.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Неявка представника позивача перешкоджає розгляду справи та об"єктивне вирішення спору та необхідна була для надання ним особистих пояснень.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Системний аналіз вищевказаної норми процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, державиучасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
Аналіз наведеної норми права виключає розгляд справи за відсутності сторони, явка якої визнана судом обов`язковою.
За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду та роз`яснити позивачу, що у відповідності до ч.2 ст.257 ЦПК України він має право звернутися до суду повторно. Стосовно заявленого у відзиві клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Разом із тим, системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що така компенсація можлива виключно у разі наявності відповідної вимоги відповідача, заявленої у зв`язку із вирішенням питання щодо залишення позову без розгляду. При цьому заявник повинен зазначити, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача. Заява представника відповідача адвоката Калініна С.К., що викладена у відзиві , згідно якої останній просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5000 грн пов`язана із розподілом судових витрат за результатами розгляду справи по суті, а не із залишенням позову без розгляду.
Висновки суду узгоджуються з висновками, що викладені в постанові ВС від 20.05.2020 року № 686/7675/17. Таким чином, у задоволенні вимог представника відповідача адвоката Калініна С.К. про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.
Керуючись п.3 ч.1 ст.257, ч.5 ст.142 , 260 ЦПК України, суд
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.
Роз"яснити позивачу, що у відповідності до ч.2 ст.257 ЦПК України він має право звернутися до суду повторно.
В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Калініна С.К. про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Ухвала може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Сосницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: І.А.Смаль