справа №176/849/20
провадження №2/176/23/21
РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2021 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що йому на підставі Договору дарування від 05.07.2014 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, але фактично в ній не проживає з квітня 2019 року, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе. Реєстрація останньої має лише формальний характер. Крім того, наразі у власності відповідача перебуває кв. АДРЕСА_2 , де вона фактично проживає.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року по справі було відкрито провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вона не мала добровільного наміру покинути місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 заборонив їй перебувати у вищезазначеній квартирі та змінив замки на вхідних дверях, про що просила допитати свідків. Таким чином, відповідачка разом із малолітнім сином вимушена була проживати деякий час у знайомих. В подальшому відповідач змушена була взяти в борг гроші для придбання квартири, надавши в заставу придбану квартиру. Крім того, у відзиві відповідач повідомила, що 18.05.2020 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, а саме спірної квартири.

Від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов. Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві не заперечує того факту, що більше року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Крім того, з квітня 2019 року відповідачка забрала їхнього сина та почала проживати з іншим чоловіком, створила нову сім`ю і у вересні 2019 року зареєструвала шлюб. Таким чином, інформація, зазначена відповідачкою у відзиві про те, що позивач не допускав її до помешкання не відповідає дійсності, оскільки не маючи наміру там проживати з власної волі вона вивезла зі спірної квартири свої речі, а також інше майно, що перебувало у спільній власності подружжя. Вимог про надання доступу до житла відповідачка не пред`являла ані особисто позивачу, ані в судовому порядку. Позивач є власником спірної квартири на підставі Договору дарування, а відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Після розірвання шлюбу відповідачка спільним побутом не пов`язана, тому, на думку позивача, її право користування чужим майном підлягає припиненню.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №176/696/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі Договору дарування квартири від 05.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1819, ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23866447 від 05.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1/1-1237 від 12.05.2020 року, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані проживаючими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2019, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано. Рішення набрало законної сили 20.06.2019 року (а.с.11-12).

Згідно із свідоцтвом про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 13.09.2019 року, актовий запис №115, здійснений Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.27).

З акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 19.05.2020 року, засвідченого сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , починаючи з 01 квітня 2019 року, фактично не проживає громадянка ОСОБА_10 (а.с.10).

Згідно з листом № 08-02/2423 від 06.05.2020 Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради повідомило про те, що його колишня дружина ОСОБА_4 набула право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2019 року (а.с.14).

Відповідно до інформаційної довідки №345-945207423 від 18.05.2020 ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2019 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2020 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3 , було відмовлено. Рішення набрало законної сили 24.11.2020 року.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ,посилається на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, а її реєстрація створює йому перешкоду у користуванні та розпорядженні майном, вимушує нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.

Оскільки відповідач не проживає і не користується спірним житловим приміщенням, що є приватною власністю позивача, не виявила наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, крім того, відповідач зареєструвала шлюб з іншою особою та придбала інше нерухоме майно, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує, що обставин та доказів, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталась до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Посилання відповідача на свідків щодо підтвердження обставин заборони позивачем проживати їй у спірній квартирі, суд ставиться критично, оскільки лише одні покази свідків по даним обставинам самі по собі не є належними, допустимими та достатніми доказами. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 840,8 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати у розмірі 840 грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя К.А. Гусейнов