Справа № 523/8376/21
Провадження №2-о/523/263/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 07 травня 2021 року звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси та просила видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк у шість місяців та покласти на нього наступні обов`язки:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

3. Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

4. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що кривдник є її сином. Починаючи з 2020 року життя заявника стало нестерпним, її син систематично проявляє безпідставну агресію, погрожує, психологічно тисне, виражається на її адресу нецензурною лайкою, вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя, здійснює психологічне домашнє насильство відносно неї. У стані алкогольного оп`яніння ОСОБА_2 погрожував знищити квартиру шляхом підпалу. Через мережу електронного зв`язку «Вайбер» ОСОБА_2 направляв ОСОБА_3 смс-повідомлення із погрозами. З цього приводу відносно ОСОБА_2 працівниками Суворовського ВП в м. Одесі 01.02.2021 року був складений адміністративний протокол, дії останнього були кваліфіковані як вчинення домашнього насильства, за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 16.02.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.2 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Крім того, ОСОБА_1 зверталась до ОМЦСССДМ у Суворовському районі за психологічною допомогою, в якому їй надали направлення до Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї.

Заявниця переконана, що ОСОБА_2 може вчинити повторне насильство та вірогідність настання тяжких наслідків для неї є високою. За викладених обставин, заявниця просила застосувати до сина обмежувальний припис.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку окремого провадження на 13.05.2021 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом надіслання смс-повідомлення, враховуючи вимогу ч.2 ст. 350-5 ЦПК України про розгляд справи про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин. Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, враховуючи вимогу ч.2 ст. 350-5 ЦПК України про розгляд справи про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин.

Згідно п.2 ч.1 ст. 35-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Враховуючи належне повідомлення заявника та заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, вимоги ч.2 ст. 350-5 ЦПК України про розгляд справи про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у їх відсутність.

Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, дійшов наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із ОСОБА_1 за цією адресою проживає її син ОСОБА_2 .

Згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2013 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на три роки. На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_2 певні обов`язки.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2016 року ОСОБА_2 звільнено від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.05.2013 року.

З 2017 року по 2021 рік ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до своєї матері заявника ОСОБА_1 , внаслідок чого систематично притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Це підтверджується змістом постанов Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2017 року по справі №523/1928/17, від 09.07.2017 року по справі № 523/1929/17, від 24.03.2017 року по справі № 523/4422/17, від 12.05.2017 року по справі № 523/6658/17, від 18.10.2017 року по справі № 523/12169/17, від 28.10.2018 року по справі № 523/13430/18, від 26.10.2018 року по справі № 523/13430/18, від 07.03.2019 року по справі № 523/1149/19, від 16.02.2021 року по справі № 523/2459/21.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2017 року по справі № 523/4422/17 накладене адміністративне стягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді громадських робіт замінено на адміністративний арешт строком на 8 (вісім) діб.

За наслідками перенесеного психологічного насильства, ОСОБА_1 зверталась до ОМЦСССДМ у Суворовському районі за психологічною допомогою, в якому їй надали направлення до Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї.

Вирішуючи справу суд виходить із наступного.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18, у постанові від 04.12.2019 по справі № 607/10122/19).

Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

З огляду на встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_2 систематично домашнього насильства (висловлювання нецензурною лайкою, погрожування фізичною розправою, приниження, залякування) відносно матері заявника ОСОБА_1 , неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності саме за ці дії, створення кривдником умов, які унеможливлюють їх спільне проживання та спілкування суд погоджується, що постраждала особа потребує невідкладного захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Викладене не спростовано заінтересованою особою.

При цьому, суд враховує поведінку ОСОБА_4 , яка вказує на вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, а з урахуванням похилого віку заявника, це може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків.

На думку суду видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника, яка є особою похилого віку, потребує емоційного спокою, від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у цій конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з ОСОБА_1 .

За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 23.08.2000 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, до 13.11.2021 року, у визначені заявницею способи. Зважаючи на те, що цей строк буде достатнім для виправлення ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

У силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 1, 2, 5, 10-13, 76-80, 81, 89, 241, ст. 247, 258, 263-265, 268, 273, 293-300, 350-1, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 від 23.08.2000 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього обов`язки:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

3. Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

4. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 18.05.2021 року.

Суддя К.О. Далеко