ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1071/21 Справа № 706/939/20
УХВАЛА

17 травня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Олександра Сергійовича на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Христинівської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі з підстав відсутності спору в частині стягнення аліментів.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко О. С. оскаржив її в апеляційному порядку.

Ознайомившись з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до висновку, що дана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду, а тому підлягає поверненню скаржнику, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частина 1 ст. 353 ЦПК України передбачає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Слід зазначити, що перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у ст. 353 ЦПК України, є вичерпним.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Проте, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відсутня в переліку ухвал, визначених ч. 1 ст. 353 ЦПК України, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовим якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Право на апеляційне оскарження учасники справи та заінтересовані особи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхнім процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, заперечення на неї можуть включатися до доводів апеляційної скарги.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 607/18248/19 (провадження № 61-3018св20) щодо можливості апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження в справі.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено ЗУ «Про судовий збір».

Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» із змінами та доповненнями, встановлено вичерпний перелік підстав для повернення суми сплаченого судового збору, зокрема, у разі повернення скарги.

Враховуючи викладене, сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає поверненню.

Керуючись ст. 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Олександра Сергійовича на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Христинівської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів повернути скаржнику.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у сумі 454 грн за подачу апеляційної скарги згідно Дублікату квитанції № 0.0..1 від 05.05.2021, код квитанції 9231-6541-6759-2247, Банк відправника АТ КБ ПриватБанк, Кредит № UA0023759, одержувач ГУК у Черк.обл./тг м. Черкаси/22030101, код 37930566, Банк одержувача Казначейство України (ел.адм.подат.).

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак