Провадження №2/523/1852/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про виселення, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , та просила суд виселити відповідача із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеному у технічних паспортах літ. «Б», загальною площею 22,9 кв.м. В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_4 самоправно вселився в будинок, побудований ОСОБА_3 . Постановою Апеляційного суду Одеської області від 30.08.2018 року, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 16.06.2017 р. скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення позову, виселено ОСОБА_3 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та вселено ОСОБА_4 в житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.10.2018 р. роз`яснено постанову та вказано, що ОСОБА_3 підлягає виселенню з житлового будинку, зазначеного у викопіровці з плану будівельного кварталу № 1186 на присадибну ділянку № НОМЕР_1 по 8-му Балтському провулку в м. Одесі, плані поверхів будівлі літера «А» по АДРЕСА_2 , квартал № 1186 під літерою «А», загальною площею 63,10 кв. м., у технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_2 від 23.02.2006 р. під літерою «А», загальною площею 69,3 кв. м.; ОСОБА_4 підлягає вселенню у житловий будинок, зазначений у викопіровці з плану будівельного кварталу № 1186 на присадибну ділянку № НОМЕР_1 по 8-му Балтському провулку в м. Одесі, плані поверхів будівлі літера «А» по АДРЕСА_2 , квартал № 1186, під літерою «А», загальною площею 63,10 кв. м., у технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_2 від 23.02.2006 р. під літерою «А», загальною площею 69,3 кв. м. Старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Кравченко Я.О., було виселено ОСОБА_3 з її законного будинку літ. «Б» загальною площею 22,9 кв.м. та вселено боржника ОСОБА_4 у будинок літ. «Б» загальною площею 22,9 кв.м., замість літери «А», як це передбачено рішеннями судів.

Позивачка вказує про те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді м.Одеси знаходиться дві будівлі, одна з яких напівзруйнована (трьохквартирний будинок літера «А» по АДРЕСА_3 під літерою «А», загальною площею - 63,10 кв.м., у квартирі АДРЕСА_4 загальною площею 31,5 кв.м. якого зареєстрований ОСОБА_4 ) та друга у задовільному стані будівля (збудований ОСОБА_3 будинок загальною площею 22,9 кв.м., право власності на який зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_5 належить ОСОБА_3 та позивач ніякого відношення до нього не має. ОСОБА_4 користується будинком загальною площею 22,9 кв.м. АДРЕСА_6 , використовує електроенергію, воду, газ, які були проведені ОСОБА_3 . Відповідно до Рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 07.09.1990 р., у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_4 вела антигромадський спосіб життя, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено до будинку малютки. В подальшому, за ним та його братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була закріплена житлова площа у будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок знаходився на балансі КП «ЖСК «Пересипський», а земельна ділянка належить територіальній громаді м.Одеси. Трьохквартирний будинок зазначено літ. «А» на викопіюванні з КП «БТІ» ОМР. В будинку АДРЕСА_1 на площі 25,85 кв.м. зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 . Даний будинок був зруйнований, земельна ділянка дуже забруднена. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 проживала зі своєю родиною на досить невеликій площі, вона, разом із своїм чоловіком ОСОБА_9 самочинно побудували будинок, загальною площею 22,9 кв.м. В подальшому, на її звернення, Розпорядженням Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №731 від 20.12.2000 р., ОСОБА_3 було дозволено залишити у користування побудований нею будинок загальною площею 22,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 зі своєю сім`єю фактично проживає у будинку, площею 22,9 кв.м. АДРЕСА_1 , до якого нею було проведено електропостачання, газ, водопостачання. 09.06.2017 р. право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований та має право користування зруйнованим будинком літ. «А» площею 63,10 м., який належав міській раді та ніяким чином не має відношення до будинку літ. Б. площею 22,9 кв.м. та побудований ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_9 , та займає спірний будинок самоправно. Позивачка вказує про те, що відповідач добровільно звільнити приміщення не бажає, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з цим позовом.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову .

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.138 т.1).

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16.06.2017 р. у справі №523/16080/16 позов ОСОБА_4 задоволено, виселено ОСОБА_3 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та вселено ОСОБА_4 в житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.28-29 т.1).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 30.08.2018 р. вказане рішення скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення позову, виселено ОСОБА_3 з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та вселено ОСОБА_4 в житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.65-67 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від від 01.10.2018 р. роз?яснено постанову та вказано, що:

1) ОСОБА_3 підлягає виселенню з житлового будинку, зазначеного у викопіровці з плану будівельного кварталу № 1186 на присадибну ділянку № НОМЕР_1 по 8-му Балтському провулку в м. Одесі, плані поверхів будівлі літера «А» по АДРЕСА_2 , квартал № 1186 під літерою «А», загальною площею 63,10 кв. м., у технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_2 від 23.02.2006 р. під літерою «А», загальною площею 69,3 кв. м.;

2) ОСОБА_4 підлягає вселенню у житловий будинок, зазначений у викопіровці з плану будівельного кварталу № 1186 на присадибну ділянку № НОМЕР_1 по 8-му Балтському провулку в м. Одесі, плані поверхів будівлі літера «А» по АДРЕСА_2 , квартал № 1186, під літерою «А», загальною площею 63,10 кв. м., у технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_2 від 23.02.2006 р. під літерою «А», загальною площею 69,3 кв. м. (а.с.68-69 т.1).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 від 08.06.2017 р. (а. с. 9-11 ) на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , крім житлового будинку під літерою «А», який зазначено як «фундамент», зазначено житловий будинок - літера «Б», загальною площею - 22,9 кв. м., житловою площею - 9, 4 кв. м. (а.с.9-11т.1).

"04" листопада 2013 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання право власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами № АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «Б», загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 9,4 кв.м., підсобною 13,5 кв.м., житлової кімнати № 3, площею 9,4 кв.м., котельної № 1, площею 4,6 кв.м., кухні № 2, площею 8,9 кв.м., а також надвірних споруд літ. «В» - літня душова, фундаменту літ. «А», І - мостіння, № 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці площею 583 кв.м. у порядку спадкування після ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «Б», загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 9,4 кв.м., підсобною 13,5 кв.м., житлової кімнати № 3, площею 9,4 кв.м., котельної № 1, площею 4,6 кв.м., кухні № 2, площею 8,9 кв.м., а також надвірних споруд літ. «В» - літня душова, фундаменту літ. «А», І - мостіння, № 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці площею 583 кв.м. у порядку спадкування після ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «Б», загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 9,4 кв.м., підсобною 13,5 кв.м., житлової кімнати № 3, площею 9,4 кв.м., котельної № 1, площею 4,6 кв.м., кухні № 2, площею 8,9 кв.м., а також надвірних споруд літ. «В» - літня душова, фундаменту літ. «А», І - мостіння, № 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці площею 583 кв.м., як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12.06.2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 04.11.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено (а.с.63-64 т.1).

Відповідно до листа Департаменту міського господарства Одеської міської ради №01-70/279 від 14.05.2018 року, будинок АДРЕСА_1 знаходиться в управлінні (балансі) КП «ЖКС «Пересипський» (а.с.94).

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 9, ч. 1 ст. 61, ч. 3 ст. 116 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Нормами ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.116 ЖК України, на яку посилається позивач, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого житлового приміщення.

Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено, що відповідач самовільно зайняв житловий будинок АДРЕСА_1 , позначеному у технічних паспортах літ. «Б», загальною площею 22,9 кв.м., оскільки відповідача було вселено у вказаний житловий будинок на підставі рішення суду. Крім того, позивачка та її представник не довели належними та допустимими доказами наявність права власності чи право користування на вказаний житловий будинок.

Крім того, на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачкою надано суду копію розпорядження Ленінської районної адміністрації №731 від 20.12.2000 року, відповідно з яким в користуванні ОСОБА_11 залишено домоволодіння загальною площею 22,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.177 т.1).

Однак, вказаний доказ не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки, на запит адвоката Завальнюка Д.Ю., Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради надано засвідчену належним чином копію розпорядження Ленінської районної адміністрації №731 від 20.12.2000 року, відповідно з яким в користуванні ОСОБА_11 залишено літню кухню розміром 4,0х4,0 м. за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.178 т.1).

Також, суд звертає увагу на те, що ст.116 ЖК України не може бути застосована до виниклих правовідносин, оскільки виселення за зазначеною нормою права можливе тільки з житлового приміщення. Будинок літ. «Б» - є самочинним будівництвом, а отже вимоги про вселення та виселення з самочинного будівництва не допустимо.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У Постанові від 07.02.2019 у справі № 742/722/17 Верховний Суд зазначив, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що доводи позивачки та її представника, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-268, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ), третя особа - ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 ), про виселення із житлового будинку АДРЕСА_1 , позначеному у технічних паспортах літ. «Б», загальною площею 22,9 кв.м. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2021 року.

Суддя: