Провадження № 2/470/169/21
Справа № 470/485/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Лященка В.Л., при секретарі Саларьовій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2021 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з розподілу природного газу по в сумі 7655,25 грн., 3% річних в сумі 242,21 грн. та інфляційні збитки в сумі 824,77 грн.

В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачки є споживачем природного газу. Розрахунком річної замовленої потужності по об`єкту побутового споживача, що відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, свідчить про приєднання боржника до умов договору розподілу природного газу та фактичне його укладення.

Оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Постановою НКРЕКП № 1173 від 24.06.2020 року було встановлено тариф на послуги з розподілу виходячи із річної замовленої потужності та складає 92,44 грн. в місяць. Постановою НКРЕКП № 3035 від 24.12.2019 року було встановлено тариф на послуги з розподілу виходячи із річної замовленої потужності, який почав діяти з 01.01.2020 року та складає 1308,00 грн., а з 01.07.2020 року 1464,00 грн. (постанова НКРЕКП від 24.06.2020 № 1173).

Так, боржник свого обов`язку щодо оплати позивачу послуги з розподілу природного газу не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року в розмірі 7655,25 грн.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Від представника позивача Хандриги А.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Скористалаь правом надання заперечень на позовну заяву. Вказує, що з 17 вересня 2019 року в неї відключено газопостачання та вона газом з цього часу не користується. Стверджує, що оскільки вона не споживає газ, то і не повинна платити за його розподіл.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, прийшов до наступних висновків.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг №853 від 29.06.2017 року, видано Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Миколаїв та Миколаївської області.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРМ).

Пунктом 2 гл. 1 Розділу VІ Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕП від 30 вересня 2015 року № 2498, який укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу ( п. 4 гл. 3 Розділу VІ Кодексу ГРМ)

Згідно з п. 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

За змістом абз. 3 п. 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 п. 4 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ пломбування та розпломбування газового обладнання на об`єктах споживачів, що пов`язані з припиненням/обмеженням або відновленням газопостачання (розподілу природного газу), виконуються Оператором ГРМ відповідно до вимог розділу X цього Кодексу.

Підпунктом 3 п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку: подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка є споживачем послуг з газопостачання, на ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_1 підписано 16.03.2016 року заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Оператор ГРМ, з яким споживач уклав договір розподілу природного газу АТ «Миколаївгаз».

За такого, слідує, що позивач приєднався і до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки до 17.09.2019 року щомісячно споживала природний газ.

Поряд з цим, 17.09.2019 року представниками господарства проведено припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено Акт. Підстава припинення газопостачання порушення вимог ПБСГ (правил безпеки систем газопостачання). Постачання природного газу було припинено шляхом перекриття крану на вводі газопроводу та встановлення заглушки і блокуючого пристрою.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року в розмірі 7655,25 грн.

Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та ЦК України.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до статі 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За вимогами пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати від боржника сплатити гроші за надані послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Поряд з цим, відповідно до глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору.

Нормами вказаного Кодексу ГРМ передбачено, що у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Разом з тим, оскільки встановлено наявність у позивача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність договору постачання природного газу та договірних правовідносин між сторонами щодо розподілу природного газу, які не припинено, а також враховуючи те, що споживачем заява про остаточне припинення користування природним газом не подавалась та договірні правовідносини не припинено, то суд вважає, що у відповідача виник обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку, передбаченому главою 6 розділу VІ Кодексу ГРМ.

Оскільки зобов`язання відповідачкою не виконувалася належним чином, позов слід задовольнити, та стягнути з неї на користь позивача заборгованість за розподіл природного газу з січня 2020 року по червень 2021 року року включно, в розмірі 7655,25 грн.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів в наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд приймає до уваги розрахунок 3% річних, що нараховані за порушення зобов`язання та розрахунок інфляційних втрат, що наданий позивачем, оскільки вони проведені відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням періоду, за який не вносилась плата, відповідної суми боргу та встановленого індексу інфляції.

До того ж, відповідач не скористався правом подачі власного розрахунку заборгованості не надав та не спростував розрахунок заборгованості відсотками та інфляцією, наданий позивачем.

Таким чином, у суду відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 7655,25 грн., 3% річних в сумі 242,21 грн. та інфляційні збитки в сумі 824,77 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, якщо про це не звертаються сторони.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені в повному розмірі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення 2270 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 7655,25 грн., 3% річних в сумі 242,21 грн. та інфляційні збитки в сумі 824,77 грн., на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 АБ "Кліринговий Дім", МФО 300647, .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн., на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 АБ "Кліринговий Дім", МФО 300647, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", адреса: 54000, вул. Погранична, буд.159 ,м. Миколаїв, Миколаївська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено: 21.10.2021 року.

Суддя В. Л. Лященко