Ухвала

17 травня 2021 року

м. Київ

справа № 520/4298/17

провадження № 61-2495ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні, володінні та розпорядженні майном шляхом:

1) знесення стаціонарного металевого паркану, встановленого ОСОБА_1 на земельній ділянці АДРЕСА_1 , довівши його довжину до 16,30 метрів, на межі земельної ділянки № НОМЕР_1 , який раніше було зруйновано, згідно з планом Управління Головного Архітектора м. Одеси, Начальником сектору відводу і забудови міста, начальником геослужби міста - відвід в натурі проведено 24 березня 1955 року;

2) звільнення незаконно зайнятої частини вказаної земельної ділянки, попередньо поновивши її у первинному стані, а саме: демонтувати бетонне покриття і споруди на ньому, прибрати шар щебеню на глибині не менш одного метру і порівняти до рівної поверхні землі земельну ділянку раніше засипану, бетоновану та забудовану відповідачем;

3) поновлення на межі вищезазначеної земельної ділянки геодезичних знаків, зруйнованих відповідачем, шляхом залучення спеціалістів Геослужби;

4) поновлення дисбалансу архітектурного виду огорожі меж вищевказаної земельної ділянки шляхом встановлення на межі стаціонарних металевих огорож загальною довжиною 71 метр, які повинні бути встановлені ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, зокрема, вказано на необхідність зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження, які визначено частиною другою статті 389 ЦПК України, наведення поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження і надання доказів на підтвердження підстав його пропуску, а також сплати судового збору.

У листопаді 2020 року до суду на виконання вказаної ухвали надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, заява про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, квитанція про сплату судового збору, уточнена касаційна скарга.

Згідно із статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки наведені та підтверджені заявником обставини свідчать про пропущення процесуального строку з поважних причин.

На обґрунтування уточненої касаційної скарги заявник посилається на постанови Пленуму Верховного суду України. Зазначене не є належним виконанням вимог ухвали Верховного Суду від 09 березня 2021 року, оскільки особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк