Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3629/20 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю. суддів Григорусь Н.Й.

Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі справу № 295/3629/20

за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Істок»
на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 01 жовтня 2020 року, ухваленепід головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

В березні 2020 року КС «Істок» звернулась до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про споживчий кредит №ДКЖ-1308 від 27.06.2019 у розмірі 12207,68грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що за умовами договору позичальник отримав кредит в сумі 8 00 грн. на строк до 26 червня 2020 року, із відсотковою ставкою за користування кредитом 0,001% річних. Плата за надання кредиту становить 12,65 грн. щоденно. 26 грудня 2019 року сторонами внесено зміни до кредитного договору шляхом укладення Додаткової угоди №1, відповідно до якої плата за кредитом визначена сторонами 50,60 грн. щоденно. Відповідач належним чином умови договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі КС «Істок» просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню, оскільки на плату за надання кредиту, інфляційні втрати та спеціальну відповідальність, передбачені приписами ст.625 ЦК України, не розповсюджуються положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що позивач є фінансовою установою, видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про Кредитні спілки».

Відповідно до п.5.1 Статуту КС «Істок», кредитна спілка: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.
ОСОБА_1 27 червня 2019 року звернувся до КС «Істок» із заявою про прийняття його до членів кредитної спілки та із заявою на отримання кредиту в розмірі 8 100 грн.
Відповідач бу прийнятий до членів спілки. Згідно із Протоколом засідання кредитного комітету КС «Істок» було вирішено надати ОСОБА_1 кредит на наступних умовах: сума кредиту 8 100 грн.; строком на 12 місяців; відсоткова ставка 0,001 % річних; плата за надання кредиту 12,65 грн.
27 червня 2019 року між сторонами у справі був укладений кредитний договір №ДКЖ-1308, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику споживчий кредит в сумі 8100 грн. на строк 12 календарних місяців, із відсотковою ставкою за користування кредитом 0,001% річних (п.3.2. Договору). У пункті 2.5. Кредитного договору сторони узгодили, що плата за надання кредиту становить 12,65 грн. щоденно.
Додатком до Договору встановлено графік платежів по погашенню кредиту позичальником, який сторонами узгоджено шляхом поставлення підписів.
Позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав надавши ОСОБА_1 суму грошових коштів обумовлених кредитним договором у розмірі 8 100 грн., на що вказує видатковий касовий ордер від 27 червня 2019 року.
Відповідно до п.п.7.3 кредитного договору досудовий порядок врегулювання спору, визначений п.6.2.2. договору, - є обов`язковим для сторін.
26 грудня 2019 року між сторонами укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору №ДКЖ-1308, за змістом якого плата за надання кредиту визначена в розмірі 50,60 грн. щоденно.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідачем погашено 6 741,74 грн. основної суми (тіла) кредиту та заборгованість за основною сумою (тіло кредиту) становить: 8 100 грн. 6 741,74 грн. = 1 358,26 грн.
Як вбачається з наданих КС «Істок» документів, за період із 27.06.2019 по 26.03.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 12207,68 грн., з них: заборгованість за основною сумою кредиту 1358,26грн.; заборгованість за платою 5186,59 грн.; заборгованість по відсотках 0,06 грн.; інфляційні нарахування 13,09 грн.; 100% відсотків річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК та п. 4.7.3. кредитного договору 1649,68 грн.; штраф 4000 грн.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що відповідно до змісту заявки на отримання кредиту члена КС «Істок» Ковтуна Д.М., завіреної належним чином працівниками спілки, місцем роботи заявника зазначена військова частина НОМЕР_1 , звання старший солдат, посада водій, вислуга років 6/8 місяців, дата закінчення контракту 2021 року, розмір доходу отримувача 12 700 грн. (а.с.11 на звороті).

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, в статті 1,2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України надано інформацію (лист-відповідь від 01 жовтня 2015 року за вихідним №822/2/8417) про наступне: відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на даний час в Україні діє особливий період.

Національним банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 08 червня 2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких, не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.

Національний банк 14 лютого 2020 року надіслав банкам додаткове роз`яснення щодо виконання ними вимог законодавства України, а саме не нараховування процентів, штрафів та пені за кредитами для професійних військових та контрактників із початку особливого періоду (із 18 березня 2014 року), а для мобілізованих військових із дати їх мобілізації.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, тобто з 18 березня 2014 року, та триває по теперішній час.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок, що відповідач, як військовослужбовець, який перебуває на військовій службі, в силу положень п.5 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не має сплачувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, проценти за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду, який діє і по теперішній час.

Доказів на підтвердження того, що відповідач втратив статус військовослужбовця ЗСУ, позивач не надав, клопотання про їх витребування не заявляв.

Пунктом 4.7.3 Кредитного договору дійсно передбачено повернення позивальником суми боргу та 100% від простроченої суми за весь час прострочення зобов`язання згідно ст.625 ЦК України.

Разом з тим, судом першої інстанції встановив, що відповідач сплатив 6741,74 грн. основної суми (тіла) кредиту, а також 1758,26 грн. плати за надання кредиту (від якої він звільнений законом), а загалом 8500 грн. (6741,74 грн. + 1758,26 грн.), що перевищує суму отриманого кредиту. Отже, за відсутності простроченої суми, умови п.4.7.3. Кредитного договору не можуть бути застосовані.

В контексті положень ст.536 ЦК України за своєю правовою природою встановлена у п.2.5 Кредитного договору та п.1 Додаткового договору плата за надання кредиту (за користування чужими грошовими коштами) є процентами, тому доводи апелянта що відповідач не звільнений від такої плати Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не можуть бути взяті до уваги.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального пава і залишається без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Істок» залишити без задоволення, а заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2020 рокубез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: