Справа № 342/838/20
Провадження № 2/342/74/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 29.07.2017 в сумі 86 777,62 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 липня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого відповідач позичив у позивача кошти в сумі 2000 доларів США для власних потреб, які зобов`язувався повернути до 29 серпня 2017 року. На підтвердження факту укладення договору позики від 29.07.2017 та передавання коштів у зазначеному розмірі ОСОБА_2 власноручно написав письмову розписку, яку скріплено його особистим підписом. Станом на час подання даної позовної заяви відповідач зобов`язання щодо повернення позивачу суми коштів у розмірі 2000 доларів США не виконав, що змушує позивача звернутися до суду за захистом порушених прав. На сьогоднішній день невиконане зобов`язання щодо повернення суми позики за договором від 29.07.2017 становить 2000 доларів США, що еквівалентно 55 400 грн. на підставі довідки Ощадбанку № 62. Також позивачем здійснено розрахунок розміру процентів за користування коштами, які підлягають стягненню з відповідача за останні 12 місяців, що становить 14 019,99 грн. Сума інфляційних втрат, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за період з серпня 2017 року по липень 2020 року складає 12 508,63 грн. Три проценти річних від простроченої суми за період прострочення з серпня 2017 року по липень 2020 року становить 4 849 грн. Таким чином. аналізуючи вищевказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму коштів в загальному розмірі 86 777,62 грн. Добровільно, в досудовому порядку, врегулювати даний спір відповідач не бажає, а тому позивач просить позов задовольнити.

В судове засіданні позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити.

Відповідач в судові засідання призначені по справі не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями при матеріалах справи. Про розгляд справи призначений на 11.01.2021 відповідач повідомлявся через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 11.01.2021 від відповідача до суду не надходило. Також, відповідачем не подано відзив на позовну заяву.

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що 29 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. З даного договору слідує, що позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 2000 доларів США. Відповідно до п.2.1 даного Договору строк надання позики становить день підписання цього договору обома сторонами. Пунктом 4.1 Договору визначено, що строк повного повернення позики становить до 29 серпня 2017 року.

Відповідно до розписки про отримання грошей за договором позики від 29.07. 2017 відповідач - ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 2000 доларів США, які ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 за місцем своєї роботи.

З наведеного слідує, що позивач свої зобов`язання за договором позики виконав, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 2000 доларів США. Однак. відповідач зобов`язання за договором позики не виконав у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за період з серпня 2017 року по липень 2020 рік, яка становить 86 777,62 грн.: сума позики в розмірі 55 400 грн., сума відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14 019,99 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 849 грн., сума інфляційних витрат в розмірі 12 508,63 грн.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У встановлений в договорі термін відповідач не повернув позику, таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_2 за договором позики від 29.07.2017 перед позивачем становить 2000 доларів США грн.

Відповідно до довідки виданої ТВБВ № 10008/079 м. Городенка філії - Івано-Франківського облуправління АТ "Ощадбанк" офіційний курс гривні відносно іноземних валют, згідно повідомлення Національного банку, станом на 29.07.2020 становить за 100 доларів США - 2768,51 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики та доводи позивача суду не представлено.

Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позивач просить стягнути з відповідача суму відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14 019,99 грн.

Однак, із наданого позивачем договору позики від 29.07.2017 слідує, що в даному договорі не встановлено розмір і порядок одержання процентів від суми позики.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості самостійно визначити чи перевірити розмір заявленої позивачем заборгованості по відсотках, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку нарахування процентів разом з позовною заявою. Не надано такого розрахунку і під час розгляду справи. Тому, перевірити порядок, умови та розмір нарахованих процентів не можливо.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути : суму позики в розмірі 55 400 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4 849 грн., сума інфляційних витрат в розмірі 12 508,63 грн., що в загальному становить 72 757, 63 грн.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 867,78 грн. та витрати за надання правничої допомоги у цивільній справі в розмірі 2000 грн. згідно кивтанції № 29/07/20 від 29.07.2020 адвоката Бундзяк У.М.

На підставі ст.ст. 16, 204, 526, 527, 530, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 287-289, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за договором позики у розмірі 72 757, 63 грн. ( сімдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень 63 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 867,78 грн.(вісімсот шістдесят сім гривень 78 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги у цивільній справі в розмірі 2000,00 грн.( дві тисячі гривень 00 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційному суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивач ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Гайдич Р. М.