Єдиний унікальний номер 235/8107/20
Номер провадження 22-ц/804/1238/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.,

секретар Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Покровської райдержадміністрації про визнання права на земельну частку (пай), (суддя першої інстанції Величко О.В.),

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Покровської райдержадміністрації про визнання права на земельну частку (пай). Просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 6,53 умовних кадастрових гектарів, із земель КСП «Победа», розташованих на території Сергіївської сільської ради Покровського району, виділений їй як члену КСП «Побєда» Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області. Зобов`язати Покровську районну державну адміністрацію Донецької області виготувати та видати йї сертифікат на право на земельну частку ( пай).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Покровської райдержадміністрації про визнання права на земельну частку (пай), відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась позивач, та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона має право на отримання земельної ділянки в Управлінні Пенсійного фонду в м. Новомосковськ, коли звернулась з заявою про перерахунок пенсії. Після звільнення з колгоспу переїхала до м. Новомосковськ і ні з ким з односельців не спілкувалась. В колгоспі у відділі кадрів залишалась адреса місця проживання, бо переїхала проживати до доньки.

Наголошує на тому, що строк для звернення до суду було пропущено з поважних причин.

ОСОБА_1 просила рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2021 року скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяву про розгляду справи без їхньої участі не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , позивачка по справі була членом колгоспу «Побєда» Сергіївської сільської ради Красноармійського району з 1964 1986 року, має статус ветерана праці, ветерана війни- учасника війни ( а.с. 5-6).

Згідно листа Сергіївської сільської ради за № 02-16/460 від 12.10.2020 року ОСОБА_1 не значиться у списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДН -3 від 08.01.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 12, які мали право на одержання своєї частки землі (паю) в процесі розпаювання КСП «Перемога» Красноармійського району Донецької області. Списки до Державного акту на право колективної власності на землю «Перемога» у яких наявне П.І.Б. ОСОБА_1 відсутні. Сільська рада не займається включенням громадян до вищезазначеного списку ( а. с. 7).

Згідно листа МУ у Покровському районі та м. Мирнограді ГУ Держгеокадастру за № 703/115-20 від 26.10.2020 року ОСОБА_1 не значиться у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДН -3 від 08.01.1996 року, які мали право на одержання своєї частки землі (паю) в процесі розпаювання КСП «Перемога» Красноармійського району Сергіївської сільської ради Донецької області. В управлінні відсутні відомості та списки до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Перемога» у яких наявне П.І.Б. « ОСОБА_1 ». ( а. с. 8).

Згідно витягу Єдиного реєстру юридичних осіб ( фізичних осіб-підприємців) в реєстрі внесено запис про припинення юридичної особи - КСП «Перемога» ( а. с. 12).

Згідно довідки Сергіївської сільської ради Покровського району за № 590 від 13.10.2020 року розмір земельної частки (паю) у межах розпаювання земель КСП «Перемога» Покровського району Донецької області становить 6,53 умовних кадастрових гектарів. ( а. с. 3).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Порядок паювання земель)встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом 2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 22 та частини другої статті 23 ЗК України 1990 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Порядкупаювання земель має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що, КСП отримав державний акт на право колективної власності на землю, позивач на час передачі державного акта була членом КСП. 1986 року ОСОБА_1 була виключена з членів КСП «Перемога».

Згідно листа МУ у Покровському районі та м. Мирнограді ГУ Держгеокадастру за № 703/115-20 від 26.10.2020 року ОСОБА_1 не значиться у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДН -3 від 08.01.1996 року, які мали право на одержання своєї частки землі (паю) в процесі розпаювання КСП «Перемога» Красноармійського району Сергіївської сільської ради Донецької області. В управлінні відсутні відомості та списки до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Перемога» у яких наявне П.І.Б. « ОСОБА_1 ». ( а. с. 8).

Виходячи із зазначеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо пропуску позивачкою строку звернення до суду з цим позовом, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на зазначені вимоги в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР.

Згідно з статтею 71 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до положень статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до статей 71, 75 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін.

Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Право на позов у позивачки виникло з 08 січня 1996 року, після видачі КСП «перемога» державного акта на землю.

Тому, звернувшись до суду у грудні 2020 року, позивачка пропустила встановлений законодавством строк звернення до суду з цим позовом, оскількипозивачка про порушення своїх прав дізналася, або повинна була дізнатися, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників.

Тому позивачка як член колгоспу повинна була дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі КСП «Перемога» (1996 рік) акта на право колективної власності на землю. Однак позивачка у передбачений законом строк не звернулася до суду з вказаними вимогами, що стало підставою для відмови у його задоволенні.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка не навела обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду із позовом.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 637/53/18(провадження № 61-1048св19), від 17 червня 2020 року у справі № 600/528/16(провадження № 61-36780св18).

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів.

Наведені в апеляційній скарзі заявника доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 травня 2021 року.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна