Провадження № 22-ц/801/888/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 рокуСправа № 127/14636/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Панасюка О. С.

Секретар: Кузьменко Б. І.

За участю: позивача ОСОБА_1 і його представника адвоката Кудельського А. А.; відповідача ОСОБА_2 і його представника адвоката Лавренчука А. С.; відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їх представника адвоката Терещенко О. В.; представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Терещенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

Рішення ухвала суддя Ан О. В.

Рішення ухвалено о 15.50 год у м. Вінниці Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення 11 лютого 2021 року

Встановив:

24 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Свої вимоги мотивував тим, що на підставі рішення Третейського суду від 24 березня 2009 року він має у власності 23/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Іншими співвласниками цього будинку АДРЕСА_2 є: ОСОБА_2 з часткою 19/100, ОСОБА_3 з часткою 21/100, ОСОБА_5 з часткою 7/100, ОСОБА_4 з часткою 7/200.

Під будинковолодінням по АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,1298 га, якою фактично користуються співвласники будинку і яка не була поділена між ними в порядку, передбаченому чинним законодавством України та не було встановлено між ними порядку користування нею.

Він, маючи намір скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки, замовив кадастровий план земельної ділянки, однак відповідач ОСОБА_2 із вказаним порядком користування не погоджується. Межі земельної ділянки узгоджені із суміжними землевласниками та землекористувачами, про що складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Тому позивач просив встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відповідно до часток співвласників житлового будинку в праві власності на домоволодіння.

Після проведеної по справі судової земельно-технічної експертизи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток співвласників житлового будинку в праві власності на домоволодіння (житлового будинку з господарськими спорудами), відповідно до 4 варіанту проведеної судової земельно-технічної експертизи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 відповідно до 4 варіанту проведеної судово-земельної технічної експертизи, проведеної Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-юридична фірма «Соломон», відмовлено.

Судові витрати залишено за позивачем.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду повністю та винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити і встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , відповідно до часток співвласників житлового будинку в праві власності на домоволодіння, відповідно до 4 варіанту проведеної судово-земельної технічної експертизи.

Зазначив, що рішення суду вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що позивач не погоджується із мотивом відмови у задоволенні позову, оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться будинковолодіння, не була поділена між сторонами в порядку, передбаченому чинним законодавством України та між ними не було встановлено порядок користування земельною ділянкою. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 1988 року, спадкоємцями майна ОСОБА_6 є ОСОБА_3 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . До складу спадкового майна увійшло 7/40 частин будинковолодіння, а земельна ділянка не була включена в спадкове майно.

За правилами частин 2 і 4 статті 120, статті 125 ЗК України, ст. 318 ЦК України право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом прядку.

Позивач просив визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до 4-го варіанту висновку судової земельної експертизи, а відповідачі не спростували належними і допустимими доказами той факт, що обраний позивачем варіант позбавляє їх права безперешкодного користування своєю частиною будинку і здійснення догляду за ним, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Відповідачі не надали письмових доказів існування між співвласниками житлового будинку угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Крім того позивач вказав, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не вирішив спір по суті, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 надали відзив на апеляційну скаргу, який не враховується судом з підстав порушення відповідачами вимог частини 4 статті 360 ЦПК України, згідно положень якої до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Як свідчить відмітка на даному відзиві, відповідачі надали суду відзив до якого додали його копію у 4-х примірниках, не надавши при цьому доказів надіслання відзиву іншим учасникам справи.

Третя особа не надала відзив на апеляційну скаргу позивача.

В судовому засіданні позивач і його представник підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Всі відповідачі та їх представники заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять встановити порядок користування земельною ділянкою по першому варіанту судової земельно-технічної експертизи.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Апеляційний суд перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Третейського суду від 24 березня 2009 року, утвореного для вирішення конкретного спору, задоволено позовну заяву ОСОБА_1 .

Визнано дійсним договір дарування 23/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 23/50 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_1

ОСОБА_9 належало 23/50 часток будинку на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 1994 року, посвідченого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 29 серпня 1994 року за реєстровим № 3-5049 (том 2 а. с. 217).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22308986 від 27 березня 2009 року, Вінницьким міським бюро технічної інвентаризації прийнято рішення 27 березня 2009 року, номер запису: 4468 в книзі: 137, про реєстрацію права власності за власником ОСОБА_1 на 23/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами по АДРЕСА_1 (том 1 а. с. 7-8, 9-10).

Іншими співвласниками цього будинку АДРЕСА_2 є: ОСОБА_2 з часткою 19/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2552, виданий 05 вересня 2018 року і свідоцтва про право власності серія та номер 2551, виданий 05 вересня 2018 року, виданих приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Парфьоновим І. В. (том 1 а. с. 9-10, том 2 а. с. 217); ОСОБА_3 з часткою 21/100 на підставі свідоцтва про право власності від 30 грудня 1988 року, виданого на підставі статті 22 КпШС України Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2505 і на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 1988 року, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2507 (том 1 а. с. 58-59, 62-63, том 2 а. с. 217); ОСОБА_5 з часткою 7/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 1988 року, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2507 та рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 14 листопада 2005 року справа № 2-1255-05 (том 1 а. с. 58-59, том 2 а. с. 217); ОСОБА_4 з часткою 7/200 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 1988 року, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2507 та рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 14 листопада 2005 року справа № 2-1255-05 (том 1 а. с. 58-59, том 2 а. с. 217).

Зі змісту свідоцтва про право власності від 30 грудня 1988 року, виданого на підставі статті 22 КпШС України Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2505, вбачається, що ОСОБА_6 належало 7/20 часток жилого будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 04 квітня 1983 року по реєстру № 2-330 (том 1 а. с. 62-63).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 171 від 10 квітня 1986 року закріплена земельна ділянка за домоволодінням ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 площею 708 кв. м., з яких 600 кв. м. в постійне, а 108 кв. м. в тимчасове користування під посів городніх культур без права забудови (том 1 а. с. 56-57).

Згідно свідоцтва про право власності від 30 грудня 1988 року, виданого на підставі статті 22 КпШС України Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2505, ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить право власності на 1/2 частку у спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу, що складається із 7/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2740 кв. м., зареєстрованих у Вінницькому ООБТІ 08 квітня 1983 року за № 4468 на ім`я ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 04 квітня 1983 року по реєстру № 2-330. Право власності зареєстровано в Вінницькому ООБТІ за ОСОБА_3 за реєстровим № 4468 від 7 березня 1989 року (том 1 а. с. 62-63).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 1988 року, виданого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою і зареєстрованого в реєстрі за № 1-2507, спадкоємцями майна ОСОБА_6 є в 1/5 частці кожен: дружина ОСОБА_3 , діти: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ; свідоцтво складається із: 7/40 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2740 кв. м., що належить померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою 04 квітня 1983 року по реєстру № 2-330, зареєстрованого в Вінницькому ООБТІ 08 квітня 1983 року за № 446 8. Право власності на 1/5 від 7/40 часток домоволодіння зареєстровано в Вінницькому ООБТІ за ОСОБА_3 за реєстровим № 4468 від 07 березня 1989 року (том 1 а. с. 58-59).

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 14 листопада 2005 року, яке набрало чинності 25 листопада 2005 року, задоволено позов ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ОСОБА_10 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Визнано право власності на 7/200 часток житлового будинку, що по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і після смерті ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , які успадкували зазначену частку житла після смерті їх сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_4 . Визнано право власності на 7/200 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і після смерті ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , які успадкували зазначену частку після смерті їх сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_5 (том 2 а. с. 198-200).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер довідки: 158702312, сформованої 06 березня 2019 року, вбачається, що власниками будинку АДРЕСА_2 загальною площею 88,7 кв. м., житловою площею 54,9 кв. м. є: ОСОБА_2 з часткою 19/100 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер: 2552, виданого 05 вересня 2018 року і свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_1 , виданого 05 вересня 2018 року, виданих приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Парфьоновим І. В. та ОСОБА_1 з часткою 23/50 на підставі рішення Третейського суду від 24 березня 2009 року, утвореного для вирішення конкретного спору (головуючий ОСОБА_13 (том 1 а. с. 9-10).

Згідно Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136694403, сформованого 05 вересня 2018 року, ОСОБА_2 є власником 19/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 88,7 кв. м., житловою площею 54,9 кв. м. (том 1 а. с. 81-83).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року задоволені клопотання сторін про призначення судової земельно-технічної експертизи (том 1 а. с. 107-109).

Висновком № 121/19 судової земельно-технічної експертизи від 31 березня 2020 року запропоновано 5 варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 , із яких: надані технічно можливі варіанти 2, 3, 4, 5, встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до часток співвласників в будинковолодінні: ОСОБА_1 23/50 часток, ОСОБА_2 19/100 часток, ОСОБА_3 21/100 часток, ОСОБА_5 7/100 часток, ОСОБА_4 7/200 часток та вимог нормативно-правових актів, що графічно відображено у додатках 4, 5, 6, 7 до висновку відповідно; наданий технічно можливий варіант 1 встановлення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до фактичного порядку користування власників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 із врахуванням державних будівельних норм, що графічно відображено у додатку 3 до висновку (том 2 а. с. 32-42 і додатки а. с. 43-54).

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 09 квітня 2004 року, яке набрало законної сили 10 травня 2005 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 до ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , виконавчого комітету Вінницької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відмовлено (том 2 а. с. 102-103).

Згідно рішення Виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 15/448 від 21 квітня 1954 року за землекористувачами по АДРЕСА_1 зареєстрована земельна ділянка 2740 кв. м. (том 2 а. с. 201-204).

Згідно схематичних планів в матеріалах інвентаризаційної справи садиби АДРЕСА_2 площа земельної ділянки в 1949 році складала 2784 кв. м. (том 2 а. с. 206), у 1983 році складала 2740 кв. м. (том 2 а. с. 207), в 2005 і 2018 роках площа земельної ділянки вказана 1924 кв. м.(том 2 а. с. 216, 219), у 2019 році згідно опису меж, земельна ділянка зазначена загальною площею 0,2086 га, з яких земельна ділянка № НОМЕР_2 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_16 площею 0,0886 га; земельна ділянка № НОМЕР_3 якою користується ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 площею 0,1220 га та вказаний проїзд загального користування площею 0,0149 га (том 2 а. с. 221-222).

Зі змісту висновку № 121/19 судової земельно-технічної експертизи від 31 березня 2020 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 5379 (аркуш 253), останньою датою інвентаризації 05 вересня 2018 року, в якій наявна «Безмасштабна схема розташування земельної ділянки по АДРЕСА_1 » із зазначенням площі земельної ділянки, яка становить 866 кв. м., із присвоєним їй кадастровим номером: :03:030:0454, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка перебуває в приватній власності, згідно інформації із Публічної кадастрової карти України та не враховувалася під час проведення дослідження встановлення порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 (том 2 а. с. 36 на звороті або 8 аркуш висновку експертизи).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що визначення часток земельної ділянки власників будинку, що розташований на ній, можливо лише у випадку, якщо до цього розмір часток власників земельної ділянки не визначався. Встановивши, що ОСОБА_6 рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 171 від 10 квітня 1986 року надано право користування земельною ділянкою площею 708 кв. м., яку закріплено за домоволодінням по АДРЕСА_1 , і відповідачі по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є спадкоємцями всіх прав ОСОБА_6 , в тому числі права користування земельною ділянкою площею 708 кв. м., суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведена обставина спільного користування земельною ділянкою під житловим будинком. Також суд виходив із того, що порядок користування земельною ділянкою, який просив визначити позивач не враховує наявного у ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 права користування земельною ділянкою, тому затвердження саме такого порядку користування істотно обмежить їх майнові права, враховуючи, що вони користуються 0,0708 га, а їм пропонується виділити 0,0436 га. Суд врахував, що за будинком в 1986 році було закріплено земельну ділянку площею 2740 кв. м., доказів передачі ОСОБА_16 земельної ділянки площею 0,0866 га із цього загального розміру земельної ділянки не надано і її не залучено до участі у справі. Визначення порядку користування земельною ділянкою площею 1305 кв. м. є неправомірним, оскільки відсутні докази зменшення земельної ділянки, закріпленої за будинком.

Також суд визнав за неможливе визначити порядок користування земельною ділянкою за 1-м варіантом, запропонованим експертом, виходячи із диспозитивності судового розгляду та із того, що такий порядок суттєво порушить права позивача.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Положеннями частин 2 і 4 статті 120 ЗК України визначено: якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч. 4).

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 19 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Відповідно до статті 90 ЗК України (1970 року, в редакції, що діяла на момент набуття права власності на частку будинку спочатку спадкодавцем ОСОБА_6 1983 рік, а потім його спадкоємцями відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 1988 рік) на землях міст при переході прав власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

За правилами статті 91 ЗК України (в такій же редакції) особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок (ч. 1). Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою (ч. 2). Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок (ч. 3). Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому статтею 167 цього Кодексу (ч. 4).

Статтею 167 ЗК України передбачалося, що спори між співвласниками індивідуальних будівель на землях міст, селищ міського типу і на земельних ділянках у сільських населених пунктах, що відводяться виконавчими комітетами сільських Рад депутатів трудящих, про порядок користування спільною земельною ділянкою розглядаються судами.

Відповідно до статті 30 ЗК України (1990 року, в редакції, що діяла на час набуття права власності на будівлю ОСОБА_9 1994 рік, яка в послідуючому відчужила свою частку на користь позивача ОСОБА_1 за рішенням третейського суду від 24 березня 2009 року та на час набуття права власності на будівлю спадкодавцем ОСОБА_15 (договір купівлі-продажу від 24 березня 1995 року) і яке перейшло в порядку спадкування до відповідача по справі ОСОБА_2 ) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення (ч. 1). При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів (ч. 2).

Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 цього Кодексу.

Аналогічне положення закріплено в частині 3 статті 88 ЗК України

Так, відповідно до статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку (ч. 1). Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально (ч. 2). Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації (ч.3). Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (ч. 4).

Відповідно до статті 120 ЗК України (що набула чинності з 01 січня 2002 року і була чинною на момент набуття права власності на частку у житловому будинку відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_4 за рішенням суду від 14 листопада 2005 року), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (частина 1). Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч. 4).

Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то особа, яка набула права власності на будівлю, стає користувачем земельної ділянки, на якій ця будівля розміщена, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З урахуванням наведеного, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 набувши право власності на будівлю, стали користувачами земельної ділянки, на якій ця будівля розміщена, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача спадкодавця ОСОБА_6 , згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 171 від 10 квітня 1986 року, яким йому земельна ділянка загальною площею 708 кв. м. надана у користування.

З урахуванням положень частини 2 статті 30 ЗК України (редакція 1990 року) спадкодавець ОСОБА_15 , набувши право власності на будівлю, отримала земельну ділянку у спільне користування із іншими співвласниками будівлі. При такому спільному користуванні між співвласниками будинку, у тому числі за участю ОСОБА_15 , склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, про що свідчить письмовий доказ розписки інших співвласників: ОСОБА_3 і ОСОБА_9 від 08 жовтня 1993 року (том 2 а. с. 72), на спростування яких позивач не зазначив доказів і не надав їх.

Таке право користування перейшло до спадкоємця відповідача по справі ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Таким чином, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між цими власниками. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні даного спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, слід виходити з розміру часток кожного співвласника на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками, що склався роками між ними, та наявністю у відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 законного права користування земельною ділянкою розміром 0,0708 га згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 171 від 10 квітня 1986 року.

Висновком № 121/19 судової земельно-технічної експертизи від 31 березня 2020 року запропоновано 5 варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1305 га (том 2 а. с. 39, 41) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , у наданих додатках 1-8 до даного висновку (том 2 а. с. 33-42 і додатки на а. с. 43-54).

Згідно варіанту № 1 (додатку 3 до висновку) в окреме користування позивачу ОСОБА_1 підлягає виділу 0,0210 га; ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 0,0643 га; ОСОБА_2 0,0396 га; у загальному користуванні співвласників залишається земельна ділянка площею 0,0054 га (том 2 а. с. 41-42, 46).

Колегія суддів вважає, що із запропонованих 5-ти варіантів встановлення порядку користування сторонами земельною ділянкою, правильним, найбільш прийнятним та збалансованим буде варіант № 1, який є технічно можливим та найбільше враховуватиме інтереси співвласників у здійсненні ними свого права власності щодо будинку та господарських будівель і відповідатиме їхнім, як власникам, інтересам, при цьому зваживши на те, що саме цим варіантом в повній мірі врахований порядок користування, який уже склався між сторонами роками, з урахуванням площі і конфігурації земельної ділянки; врахована можливість нормального користування кожним із співвласників належною їм часткою будинку і господарських будівель та здійснення за ними догляду; врахована можливість проходу і проїзду з вулиці на подвір`я кожному співвласнику.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача із скасуванням рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 382 ЦПК України, суд,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 лютого 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою, задовольнити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , відповідно до першого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи № 121/19 від 31 березня 2020 року та виділити в окреме користування: ОСОБА_1 0,0210 га; ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 0,0643 га; ОСОБА_2 0,0396 га; залишити у загальному користуванні співвласників земельну ділянку площею 0,0054 га, згідно план-схеми (варіант 1) додатку 3 до висновку № 121/19 судової земельно-технічної експертизи від 31 березня 2020 року, що є невід`ємною частиною судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
О. С. Панасюк

Повне судове рішення складено 20 травня 2021 року