Справа № 199/430/21
(2/199/1625/21)
17 травня 2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Маляренко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору дарування від 24.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О., зареєстрованого в реєстрі №1326, належить квартира АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , який є попереднім власником вказаної квартири та колишнім чоловіком позивача, зареєстрований у вказаній квартирі, проте з 2010 року у ній не проживає.
Посилаючись на те, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, тому позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Данильченко М.С. надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 24.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р.О., зареєстрованого в реєстрі №1326, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.13-14).
Відповідач ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивача, зареєстрований у вказаній квартирі, проте з 2010 року у ній не проживає, що підтверджується відомостями, наданими адресно-довідковим підрозділом ГУ УМВС України у Дніпропетровській області від 05.02.2021 року (а.с.24), а також актами про непроживання особи за місцем реєстрації від 05.10.2019 року та від 12.11.2020 року (а.с. 19,20).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки відповідач є колишнім чоловіком позивача ОСОБА_1 , не проживає у квартирі більше року без поважних причин, у зв`язку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою позивач змушена нести витрати по сплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Також суд вважає стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти
днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було
вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання
заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення
йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя