Справа № 487/456/21
Провадження № 2/487/1242/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.07.2019 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона з 01.10.1994 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 31.05.2016. За час перебування у шлюбі у них народилась дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач з 15.04.2019 ухиляється від виховання та надання дитині матеріальної допомоги. Відповідач здоровий, працює, отримує пенсію, не має інших утриманців, тому спроможний надавати матеріальну допомогу.

Ухвалою від 05.03.2021 відкрите провадження у справі.

18.05.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частки від усіх доходів, починаючи з 01.05.2021, посилаючись на те, що весь час сплачує добровільно позивачці аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх видів його доходу, проте жодного разу розписок від позивачки не брав, також приймає участь у додаткових витратах на дитину, займається його виховання, оздоровленням, має також на утриманні цивільну дружину та її малолітню дитину, доглядає та допомагаю матері теперішнього дружини, надає допомогу своєї матері пенсіонерки.

18.05.2021 позивач надала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просила суд про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 27.01.2021, просила про задоволення уточнених позовних та розглянути справу за її відсутності.

18.05.2021 відповідач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до наданих позивачкою документів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1994, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2016. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачем.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Проте способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали, а позивачка наполягає на стягнення аліментів саме на підставі рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з ОСОБА_2 суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працює, має постійний дохід, отримує пенсію, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, а також матеріальний, сімейний стан відповідача, відсутність інших утриманців, будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано, тому суд вважає можливим, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 27.01.2021, відповідно до ч.1 ст. 191 СК України і до повноліття дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.01.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 908 грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: С.М. Афоніна