У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року смт Новотроїцьке

Суддя Новотроїцького районного суду Херсонської області Добрострой О.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Генічеської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні

Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

14.05.2021 року позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Із позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 та спільна дитина сторін, відносно якої позивач просить усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні, проживають на території Республіки Білорусь.

Таким чином зазначена справа є справою з іноземним елементом.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 2 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статті 497 ЦПК України, повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Згідно зі статтею 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених устатті 76 цього Закону.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому статтею 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено випадки виключної підсудності справ з іноземним елементом судам України.

Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованою Україною 10 листопада 1994 року, яка набрала чинності 14 квітня 1995 року (далі - Мінська Конвенція) визначені положення про надання правового захисту громадянам Договірних Сторін та співробітництво в галузі надання установами юстиції правової допомоги по цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Згідно із частиною першою статті 20 Мінської Конвенції, якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони.

Частинами першою та третьою статті 32 Мінської Конвенції визначено, що правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти.

По справах про правовідносини між батьками і дітьми компетентний суд Договірної Сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті.

Як слідує зі змісту позовної заяви дитина сторін у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: с.Хриса, Березовський район, Брестська область, Білорусь.

Відомості про те, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, у доданих до позовної заяви матеріалах відсутні.

Враховуючи вказані норми міжнародного і цивільного права, а також те, що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі щодо про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, спільна дитина сторін проживає на території Республіки Білорусь, тому даний спір має вирішуватися компетентним судом Договірної сторони (Республіки Білорусь), законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1 і 2 статті 32 Мінської Конвенції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства України, та повинен вирішуватись компетентним судом держави постійного місця проживання дитини.

Керуючись ст. 3, 186, 353, 497 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Генічеської районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Роз`яснити позивачу, що даний спір має вирішуватись компетентним судом держави постійного місця проживання дитини (Республіки Білорусь).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Херсонського апеляційного суду через Новотроїцький районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Новотроїцького районного суду

Херсонської області Добрострой О.С.