Справа № 545/1367/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2021 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій прохає суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Peugeot Bipper, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обгрунтування зазначила, що вищевказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем, а тому ОСОБА_2 може відчужити вказаний автомобіль на користь будь-якої особи чи він може зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення і це може привести до неможливості виконання рішення суду .

Розглянувши заяву, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ч.1ст.149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

З аналізу викладених заявником фактів, вважаю, що в заяві відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Даних в підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 здійснює намір та має реальну можливість відчужити майно на користь третіх осіб, в матеріалах справи відсутні, як і відсутні дані про те , що відповідач здійснює будь-які дії , які зазвичай передують та необхідні при укладенні угоди по відчуженню майна ( наявність потенційних покупців , огляд майна покупцями тощо). Також не надано даних про те, що спірне майно може зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду відсутні, тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149,151 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги.

Суддя: О. Г. Путря