Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Степанюк Ю.

представника позивача Косик Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2020 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 фактично понесені додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 12900 гривень.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 02 серпня 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який розірваний рішенням Галицького районного суду м.Львова 29 вересня 2014 року. У шлюбі народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого являється ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. 19.05.2014 року Галицьким районним судом м.Львова прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частини із всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі якого було видано виконавчий лист та який звернений до виконання. З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що фактично з 2019 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. До 1 квітня 2020 це становить 1159 гривень. Добровільно сплачувати додаткові витрати на дитину відповідач відмовляється. З 1 вересня 2019 року і по сьогоднішній день ОСОБА_2 навчається у ліцеї «Галицький» ЛМР. Позивач зазначає, що вчителька інформатики наголошує, що синові позивачки слід додатково та поглиблено вивчати інформатику, оскільки дитина проявляє інтерес до тем програмування, які не охоплюється звичайною навчальною програмою у школі. Врахувавши побажання сина, позивачка, порадившись з батьком дитини, який не заперечував проти навчання сина в ІТ школі, проте відмовився оплачувати навчання 03.07.2019 року, уклала договір №101013298 з ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів 3». 04.07.2019 року ОСОБА_1 сплачено 1000 грн. передоплати за навчання сина. 12.09.2019 року оплатила решту суми у розмірі 11900 грн. за навчання сина за 1 навчальний рік. 27.08.2020 сплатила 12900 грн. за навчання ОСОБА_2 , що підтверджується товарним чеком №165 від 27.08.2020. Разом понесла фактичні додаткові витрати на навчання у розмірі 25800 грн. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати 50% фактично понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, що становить 12900 гривень. Зазначені витрати позивач вважає додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини) половину з яких їй повинен відшкодувати відповідач.

Ухвалою суду від 17.02.2021 р. у справі відкрито провадження.

Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

В судовому засіданні 11.05.2021 року представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини).

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові ОСОБА_1 слід відмовити,з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний запис за №7122. Це підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від29.09.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано шлюб.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини із всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до договору №101013298 від 03.07.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мала комп`ютерна академія ШАГ Львів 3» та ОСОБА_1 уклали договір про здійснення навчання ОСОБА_2 відповідно до програми та навчального плану «Малої комп`ютерної академії ШАГ Львів 3».

Відповідно до додатку №1 до договору від 03.07.2019 року вартість навчання за 1 навчальний рік становить 12900 грн.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 04.07.2019 ОСОБА_1 здійснено оплату навчання ОСОБА_2 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мала комп`ютерна академія ШАГ Львів 3» в розмірі 1000 грн.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 12.09.2019 ОСОБА_1 здійснено оплату навчання ОСОБА_2 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мала комп`ютерна академія ШАГ Львів 3» в розмірі 11900 грн.

Відповідно до товарного чеку №165 від 27.08.2020 року ОСОБА_1 здійснено оплату навчання ОСОБА_2 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мала комп`ютерна академія ШАГ Львів 3» в розмірі 12900 грн.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 10.05.2019 року останній працює у ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки з Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна в Львівському міському центрі зайнятості з 05.11.2020 року.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові від 31 січня 2020 року по справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 навчається в ліцеї «Галицький» ЛМР з 1 вересня 2019 року, річна оцінка ОСОБА_2 з інформатики за 2019/2020 навчальний рік - 12 балів.

Крім цьому, відповідно до укладеного договору №101013298 з ТзОВ «Мала Комп`ютерна Академія ШАГ Львів 3» ОСОБА_2 навчається у даному закладі у відповідності до програми та навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії ШАГ».

Вартість навчання, згідно додатку №1 до договору від 03.07.2019 року за 1 навчальний рік становить 12 900 гривень

Позивач просить стягнути суму половини фактично понесених нею витрат 12 900 гривень.

Суд вважає, що навчання у відповідних фахових закладах для здобуття освіти не відноситься до тих особливих обставин, які мають істотне значення, та які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд при розгляді подібних спорів постанова від 16 жовтня 2019 року по справі № 219/1766/18, постанова від 26 серпня 2020 року по справі № 336/1488/19.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2, 3 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при визначенні підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд повинен взяти до уваги можливість несення таких витрат відповідачем.

Судом встановлено,що відповідач ОСОБА_3 працює в ФОП ОСОБА_5 , загальна сума доходу за жовтень 2020 року, становить 5000 грн., з яких відраховано 1159 грн. аліментів на утримання ОСОБА_6 . Це підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати, виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 .

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Крім цього, як вбачається з позовної заяви відповідач не погодився здійснювати оплату навчання в ІТ-школі.

Позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків,а також погодження такого вибору з батьком дитини, що вимагається частинами першою-третьою статті 181 СК України, згідно якої способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Тобто навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд без погодження із відповідачем.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19.

Суд вважає,що наведені витрати взагалі не є додатковими витратами, відповідно до вимог ст.185 Сімейного кодексу України, такі витрати мають охоплюватися щомісячними аліментами на утримання дитини, пов`язаність таких витрат з розвитком здібностей дитини або лікуванням позивачем не доведена.

Таким чином, позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 -265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Судові витрати залишити за позивачем.

Повний текст судового рішення складений 14.05.2021 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського Апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Є.Радченко