Провадження № 2/359/1843/2021
Справа № 359/1849/21
16 вересня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючої судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Вітківському Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання квартири, -
04 березня 2021 року представник позивача адвокат Сацик Р.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання квартири АДРЕСА_1 у розмірі 18 863,84 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 2000 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з повнолітнім сином ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивачу належить 5/6 квартири, а відповідачу - 1/6 його частини. В даній квартирі зареєстровані та проживають тільки позивач та відповідач. В період з 2019 року по 2021 року всі необхідні платежі за комунальні послуги та на утримання багатоквартирного будинку здійснює виключно позивач. Відповідач, на прохання позивача щодо сплати комунальних платежів, не реагує. Загальна сума платежів на утримання квартири за вказаний період складає 37 727 грн. 67 коп. ОСОБА_1 вважає, що оскільки обоє власників проживають в одній квартирі, споживають послуги однаково, тому платежі за утримання квартири підлягають поділу між ними у рівних частках.
Ухвалою суду від 16 березня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом і повідомленням сторін та призначено до судового засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
Учасники справи в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач відзив на позовну заяву, заяв чи клопотань до суду не направив.
Суд вважає, за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує і позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та відповідачу на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Позивачу належить 5/6 частини квартири, а відповідачу - 1/6 частини. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 9-10), копіями договорів дарування та копіями Витягів про державну реєстрацію права (а.с. 11-18).
В період з 2019 року по 2021 року всі необхідні платежі за комунальні послуги та на утримання багатоквартирного будинку здійснювала позивач, що підтверджується копіями квитанцій та фіскальних чеків. Загальна сума платежів на утримання квартири за вказаний період складає 29 683 грн. 94 коп. (а.с. 20-90). Доказів протилежного суду сторонами не надано.
Відтак, суд вважає доведеним розмір витрат понесених на утримання квартири саме в розмірі 29 683 грн. 94 коп., а не в розмірі 37 727 грн. 67 коп., як зазначає позивач.
У положенні статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користувач-ня приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.
Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року за № 572, встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У відповідності до вимог статті 162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщен-ням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
В розрізі з наведеним суд звертає увагу на те, що доказів того, що між сторонами досягнуто угоди про оплату за користування жилим приміщенням в будинку (квартирою) не надано. Відтак, суд не вбачає підстав від відхилу від розміру часток у праві власності сторін та визначення розміру понесених витрат на утримання належного їм майна у рівних частках.
Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника сплачувати комунальні послуги на утримання житла. У зв`язку з цим, інші співвласники, які належним чином сплачують комунальні послуги як за себе, так і за іншого співвласника, вправі вимагати в судовому порядку стягнення частини понесених витрат з недобросвісного співвласника.
Таке право забезпечується ч. 1 ст. 544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
За такого правового регулювання спірних правовідносин, на відповідача ОСОБА_1 , як співвласника майна, покладено обов`язок нести витрати на утримання належної йому 1/6 частини квартири, в тому числі шляхом оплати комунальних послуг.
Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.
Крім того, позивач також поніс витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2000 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача на власну користь.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 1 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач заявив клопотання про стягнення з відповідача на свою користь витрати з оплати правничої допомоги в розмірі 2000 грн. 00 коп..
Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В розрізі з наведеним суд зазначає, що стороною відповідача не заявлено під час судового розгляду та не подано до суду відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених затрат на правову допомогу представником позивача подано до суду наступні докази : договір про надання правової допомоги за № 204 від 23 лютого 2021 року укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Романа Сацика»; додаток № 1 до вказаного договору від 23 лютого 2021 року; Акт про надану правову допомогу № 1 від 02 березня 2021 року; детальний опис виконаних робіт від 03 березня 2021 року; квитанцію № 31038300 від 24 лютого 2021 року на суму 2000 грн. 00 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 322, 544 Цивільного кодексу України, ст.162 ЖК УРСР, ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання квартири - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання квартири АДРЕСА_1 у розмірі 4947 (чотири тисячі дев`ятсот сорок сім) гривень 33 (тридцять три) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 238 (двісті тридцять вісім) гривень 19 (девятнадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги в розмірі 524 (п`ятсот двадцять чотири) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Позивач : ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 06 березня 2008 року Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області, адреса : АДРЕСА_1 ).
Відповідач : ОСОБА_1 (відомості про дату народження, паспорт та РНОКПП - суду невідомі, адреса : АДРЕСА_1 ).
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яковлєва Л.В.