ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року

м.Харків

Справа № 640/3083/19

Провадження № 22-ц/818/555/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з рогляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: відділ реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова

Третя особа: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 28 серпня 2020 року у складі судді Зуба Г.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації місця проживання в Індустріальному районі міста Харкова Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання, та зобов`язати його поновити реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача в судове засідання, який про причину неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку позивача, відсутні підстави для залишення заяви без розгляду відповідно до п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Скаржник вважає, що матеріалами справи жодним чином не підтверджуються висновки суду щодо належного повідомлення судом позивача про судові засідання у справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що належним чином повідомлений позивач повторно, а саме 26 травня 2019 року, 09 липня 2020 року та 28 серпня 2020 року не з`явилася в судові засідання, не повідомила про причини неявки, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Зазначене підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями на а.с. 95,105,110.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.

Перевіривши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлені наступні процесуальні дії суду першої інстанції.

Ухвалою від 27 квітня 2020 року суддею Зубом Г.А. прийнято справу № 640/3083/19 до свого провадження та призначено судове засідання на 26 травня 2020 року 10 год. 05 хв. Усі учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи на вказану дату а.с. 95-98.

На а.с. 102 міститься протокол судового засідання, яке відбулось 26 травня 2020 року за участі двох представників відповідача, судом першої інстанції визнано неявку позивача з неповажних причин, та вказано, що у разі другої неявки буде вирішено питання про залишення позовної заяви без розгляду. Відкладено розгляд справи на 09 липня 2020 року 09 год 30 хв.

Матеріли справи свідчать про те, що на зазначену дату були повідомлені всі учасники справи, крім ОСОБА_2 .

З протоколу судового засідання, яке було проведено 09 липня 2020 року, вбачається, що позивач, належним чином повідомлений, повторно не з`явився в судове засідання. Проте суд позбавлений можливості поставити на обговорення питання щодо наслідку другої неявки позивача в судове засідання у зв`язку з карантином, із впровадженням якого зупинено всі процесуальні строки. Оголошено перерву до 28 серпня 2020 року 09 год 30 хв. (а.с. 107-108)

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

28 серпня 2020 року в судове засідання сторони, належним чином повідомленні (а.с. 109-111), не з`явились, судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Відповідно до положень ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такий правовий висновок, міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи на 26 травня 2019 року, 09 липня 2020 року та 28 серпня 2020 року що підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями на а.с. 95,105,110.

Встановивши, що позивач повідомлена про судові засідання, проте до суду тричі не з`явилася та не повідомила про причини неявки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, з урахуванням того, що заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду, на момент ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило.

При цьому, судова колегія враховує наступне.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731 - ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до положень вказаного нормативно - правового акту суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540 - IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20 - денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Матеріали справи свідчать, що із заявою про продовження процесуального строку у зв`язку із неможливістю вчинення відповідної процесуальної дії у визначений ЦПК України строк, що зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, ОСОБА_1 до суду не зверталась.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи жодним чином не підтверджують висновки суду щодо належного повідомлення позивача про судові засідання спростовуються матеріалами справи, які містять на а.с. 95,105,110 поштові повідомлення про вручення ОСОБА_1 судових повісток на всі три судових засідання 26.05, 09.07, 28.08 2020 року. Отже, зазначені тези позивача не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук