Справа номер 485/36/21 Головуючий суду першої інстанції Яворський С. Й.
Провадження номер 22-ц/812/838/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.,

за участі:

представника позивача Плахотнюк М. О.,

представника Горохівської сільської ради Сафіної О. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Горохівської сільської ради Миколаївської області на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2021 року, ухвалене о 10 год 57 хв під головуванням судді Яворського С. Й. в приміщенні суду в м. Снігурівка Миколаївської області, повний текст якого складено 22 лютого 2021 року, за позовом ОСОБА_1 до Горохівської сільської ради Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Третя Херсонська державна нотаріальна контора Херсонської області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , якій за життя на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 1 га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться на території Горохівської сільської ради Миколаївської області, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 07 лютого 2001 року серії ІІ-МК №009429.

З метою отримання спадщини позивач звернулася до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Херсонської області.

Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що вищезазначена земельна ділянка перебувала у постійному користуванні спадкодавця, а не у її власності.

ОСОБА_1 вказувала, що вона має право на спадкування зазначеної земельної ділянки, оскільки право постійного користування земельною ділянкою може бути успадкованим, що, зокрема, підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №179/1043/16-ц.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право постійного користування земельною ділянкою площею 1 га, розташованої на території Горохівської сільської ради Миколаївської області.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували через те, що спадкування права постійного користування земельною ділянкою не передбачено законодавством.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

За ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 1,000 га, яку передано для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області та належала померлій на підставі державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-МК №009429 від 07 лютого 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №7.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що право постійного користування земельною ділянкою може бути успадковане. Оскільки ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , то її вимоги є обґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду, Горохівська сільська рада Миколаївської області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, Горохівська сільська рада Миколаївської області вказувала, що право користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю ОСОБА_2 , припинилося у зв`язку з її смертю, а тому не входить до складу спадщини.

ОСОБА_1 через свого представника подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу Горохівської сільської ради Миколаївської області без задоволення, оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , якій за життя на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-МК №009429 від 07 лютого 2001 року була передана у постійне користування земельна ділянка площею 1 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.

Спадщину після її смерті прийняла її донька ОСОБА_4 .

Щодо вказаної земельної ділянки 28 грудня 2020 року державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Херсонської області було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вищезгаданий державний акт від 07.02.2001 не є документом, що підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 7 ЗК УРСР 1990 року користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля, серед іншого, надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Згідно з ст. 22 ЗК УРСР 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчуватися державними актами.

Статті 27 і 114 ЗК УРСР 1990 року, а також стаття 141 ЗК України 2001 року не передбачають припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є правильним, оскільки відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Посилання відповідача Горохівської сільської ради Миколаївської області на те, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин висновок Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020, викладений у справі №179/1043/16-ц, колегія суддів відхиляє.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вказаний висновок, оскільки у ньому йде посилання про спадкування права користування земельною ділянкою незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

Що ж стосується доводів заявника про те, що судом не були застосовані правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду, які були ухвалені до 23 червня 2020 року, у яких був викладений висновок, що право користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, то суд першої інстанції правомірно їх не застосував, оскільки Верховний Суд відступив від вказаного висновку.

З урахуванням викладеного колегією суддів не вбачається підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Проте, наявні підстави для зміни рішення суду, оскільки судом першої інстанції було допущено помилку у даті смерті спадкодавця.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Горохівської сільської ради Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2021 року змінити в частині зазначення дати смерті ОСОБА_2 з 08 травня 2008 року на 07 травня 2008 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.