Справа № 522/2006/21
Провадження № 2-з/522/249/21
УХВАЛА

19 травня 2021 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участі секретаря судових засідань Прусс О.М.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР» до ОСОБА_1 , Обслуговуючого кооператива «ЕКОДОМ-1» про визнання правочинів недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР», Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» про визнання правочину недійсним та визнання права власності.

17 травня 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно а саме на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; паркомісце 3 у будинку АДРЕСА_3 ; паркомісце 4 у будинку АДРЕСА_3 ; паркомісце 5 у будинку АДРЕСА_3 та заборони проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо нерухомого майна, а саме щодо квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; паркомісце 3 у будинку АДРЕСА_3 ; паркомісце 4 у будинку АДРЕСА_3 ; паркомісце 5 у будинку АДРЕСА_3 .

Позивач обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що правовими підставами заявлених у позові вимог стали нібито порушення положень договору про співпрацю № 1 укладеного 22.10.2015 між ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1», положень додаткової угоди № 1 від 15.12.2015.У своїй позовній заяві позивач просить суд визнати недійсними, укладені між ОСОБА_1 та ОК «ЕКОДОМ-1» договорів про сплату пайових внесків у ОК «ЕКОДОМ-1». 12.05.2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» було прийнято до спільного розгляду із вищезазначеним первісним позовом. Позовними вимогами за вказаним зустрічним позовом зокрема є визнання Додаткової угоди №1 до Договору про співробітництво №1 від 22.10.2015, укладену 15.12.2015 між ТОВ «ХАНБЕР» та ОК «ЕКОДОМ-1» - недійсною; Визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; паркомісце № НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_3 ; паркомісце № НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_3 ; паркомісце АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 . На теперішній час існує реальна загроза відчуження вищезазначеного майна на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Так, відповідно до відомостей, що містяться в мережі інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 виставлено на примусову реалізацію. З чого вбачається, що позивач за первісним позовом наразі, до вирішення питання по суті намагається здійснити відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом є визнання права власності на спірне нерухоме майно на яке заявник просить накласти арешт.

Отже, заявлені позивачем види заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони проведення реєстраційних дій є доцільними заходами забезпечення позову по справі, співмірними з заявленими вимогами. Оскільки відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відчуження спірного майна третім особам, що суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1)позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову (з відповідними змінами) забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Отже, заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна яке є предметом позовних вимог передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити нерухоме майно третім особам, що суттєво ускладнить виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 157, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 ;

-паркомісце НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_3 ;

-паркомісце НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_3 ;

-паркомісце НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_3 .

Заборонити проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо нерухомого майна, а саме:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 ;

-паркомісце НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_3 ;

-паркомісце НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_3 ;

-паркомісце НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_3 .

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська