Справа № 149/736/20
Провадження №2/149/13/21
Номер рядка звіту 54
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.05.2021 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

за участі секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника адвоката Захарчука М.В.,

відповідачки ОСОБА_2 , представника адвоката Поворознюка Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, а саме: просить суд зобов`язати ОСОБА_2 розібрати та засипати вигрібну яму, яка знаходиться на її присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та яка розташована на відстані 3 метрів від частини його житлового будинку позивача, не допустивши зливу в неї нечистот та стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 гривень.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року у справі №149/467/15-ц, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року скасовано та прийняте нове рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 розібрати та засипати вигрібну яму, яка знаходиться на її присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на відстані 3 метрів від частини його житлового будинку, не допустивши зливу в неї нечистот. Рішеннями суддів у справі №149/467/15-ц встановлено, що дозволу на розташування вигрібної ями на відстані близько 3 метрів від житлового будинку, ОСОБА_2 , від ОСОБА_1 не отримувала. Отже, вигрібна яма побудована самовільно, без дозвільних документів, на відстані близько 3 метрів від частини житлового будинку належного ОСОБА_1 та не відповідає як вимогам п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" так і п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць". На виконання даного рішення видано виконавчий лист від 01.09.2015 року. 03.09.2015 року державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Протягом строку передбаченого Законом України "Про виконавче провадження" боржник добровільно не виконала рішення суду. В процесі примусового виконання рішення суду на протязі 2015-2019 років ОСОБА_2 відмовлялась виконувати рішення суду як в добровільному так і в примусовому порядку, чинила перешкоди в його виконанні. Виконавче провадження неодноразово протиправно та незаконно закінчувалось посадовими особами Хмельницького міськрайонного відділу ДВС, про що встановлено рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 26.06.2018 року. В липні місці 2019 року за участі державного виконавця, представників та робітників КП "Хмільниккомунсервіс", за допомогою спецтехніки було розібрано та демонтовано бетонну кришку вигрібної ями, та засипано її. У зв`язку із цим, на місці виконання було складено акт. Однак 5.12.2019 року ОСОБА_2 та її чоловік розкопали та очистили вигрібну яму. Позивач звертався із заявою до Хмільницького МРВ ДВС із заявою від 06.12.2019 року із вимогою здійснити вихід на місце виконання, встановити факт невиконання рішення суду та вимог державного виконавця та зупинити фактичний незаконний поворот виконання рішення боржником. Однак, листом від 13.12.2019 року Хмільницький міськрайонний відділ ДВС повідомив, що виконавче провадження було закінчено постановою від 23.09.2019 у зв`язку із повним виконанням рішення суду.

Вищевказані обставини, підтверджуються ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 10.01.2020 року у справі №149/3152/19, якою скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду зв`язку із пропуском строку на оскарження.

Відповідно до п.п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17.03.2011 року, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92 очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 20 м від джерела водопостачання, не ближче 15 м від житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб.

Отже, враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та підзаконних актів, нове будівництво в кінці 2019 року відповідачкою вигрібної ями, розташованої на її присадибній ділянці, на відстані 3-х метрів від будинку та земельної ділянки позивача, є порушенням будівельних та санітарних норм та стандартів. Наслідком таких дій відповідача є порушення прав та законних інтересів позивача, що призводить матеріальних і моральних втрат. Вищевказаними протиправними діями відповідачки на протязі 2015-2020 роках ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, що полягала у душевних переживаннях спричинених порушенням його прав та необхідністю їх захисту, постійними судовими процесами, які були необхідні з метою недопущення порушення його законних інтересів, порушенням соціальних зв`язків та звичного способу життя. Крім того тривале невиконання відповідачем законних вимог позивача щодо припинення дій із розміщення та використання вигрібної ями, змушує позивача кожного дня переживати за завдання шкоди його власності, однак на протязі тривалого часу не знаходить дійсної реалізації у вигляді усунення факторів, що завдають шкоди його майну. Вищевказані протиправні дії відповідача в сукупності спричинило погіршення здоров`я. Крім того, всі вище перелічені обставини спричиняють почуття незахищеності та підривають його довіру до держави в особі її органів та повагу до нього як до особи у суспільстві. За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. 16.11.2020 року представником позивача адвокатом Захарчуком М.В. подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині моральної шкоди. Заява мотивована тим, відповідно до висновку експерта № 45 від 09.11.2020 року, ситуація, яка пов`язана із незаконним розміщенням та використанням вигрібної ями, невиконання рішення суду щодо розібрання такої вигрібної ями є психотравмуючою для позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_1 спричинена моральна шкода. Можливий розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду ОСОБА_1 складає 27 мінімалльних заробітних плат, що у грошовому еквіваленті на момент складання даного висновку становить 135000 гривень. Враховуючи, що встановлений висновком експертизи розмір морального відшкодування більший ніж заявлений в позовній заяві, позивач вважає за необхідне відповідно до ст. 49 ЦПК України збільшити розмір позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди до 135000 гривень.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано відзиви на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, якими просить суд у задоволенні позовних вимог відмови повністю.

Заперечення проти позовних вимог обґрунтовує тим, що будівництво вигрібної ями не належить до самочинного будівництва. У відповідності до Звіту № 78-18 від 28 вересня 2018 року загальний технічний стан конструктивних елементів споруди вигрібної ями задовільний. В цілому, встановлена відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації. Вигрібна яма є надійною та безпечною для її експлуатації, та не представляє жодної небезпеки для частини будинковолодіння, яка належить позивачу ОСОБА_1 . Вона щільно закрита кришкою. Тому будь-яких незручностей для позивача не створює. При цьому вигрібна яма регулярно викачується, є безпечною, конструктивно надійною та не створює незручностей для позивача.

У позовній заяві належним чином не мотивовано та не обґрунтовано у чому саме полягають порушення прав позивача, які підлягають захисту. Чому йому заважає вигрібна яма та які при цьому створюються незручності.

Посилання позивача лише на п. 2.22. Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць та п. 3.26. Державних будівельних норм щодо недотримання встановленої у них відстані від належної йому частини житлового будинку до вигрібної ями є недостатнім без встановлення факту реальної загрози порушення його прав. При цьому суду потрібно враховувати наявну площу та конфігурацію моєї присадибної земельної ділянки, розташування на ній житлового будинку. Зокрема те, що межі та розміри належної мені присадибної земельної ділянки площею 354 кв.м. не надають можливості облаштувати вигрібну яму у іншому місці із дотриманням відстаней, встановлених вищевказаними Державними санітарними та будівельними нормами і правилами.

При вирішенні справи потрібно прийняти до уваги право її сім`ї на комфортне проживання у житловому приміщенні, яке полягає у забезпечені можливістю користуватись у побуті водопостачанням та, відповідно, каналізаційним відведенням стоків.

У позовній заяві позивачем належним чином не мотивовано та не обґрунтовано у чому полягає заподіяна йому моральна шкода. Посилання на попередні судові процеси не є підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки вона вправі, згідно вимог ЦПК України, у судових засіданнях заперечувати проти позову, реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, обстоюючи свою позицію у справі.

Тяганини у розгляді цивільної справи № 149/467/15-ц за позовом ОСОБА_1 фактично допущено не було. Даний позов до суду був поданий наприкінці лютого 2015 року. Ухвалою суду 24.02.2015 року відкрито провадження у справі, а 06.05.2015 року судом першої інстанції справу вже було вирішено по суті. 03.08.2015 року апеляційним судом було постановлено нове рішення.

Щодо надмірної тривалості виконання судового рішення, то виконання судового рішення у примусовому порядку державною виконавчою службою не залежало від позиції чи дій боржника. Будь-яких протиправних дій відносно посадових осіб державної виконавчої служби під час виконання судового рішення вона не вчиняла. А за допущене порушення тривалості виконання судового рішення із Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 було стягнуто 30000 гривень моральної шкоди.

Проти заяви про збільшення розміру позовних вимог заперечує, вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Під час проведення експертного дослідження позивач ОСОБА_1 не надав експерту, а тому експерт не врахував зміст рішення Хмільницького міськрайонного суду від 26 червня 2018 року по справі № 149/202/18. Тому суд щодо даного предмету уже прийняв судове рішення, його права уже були поновлені, а експерт даної обставини не врахував під час експертного дослідження.

Доводи позивача ОСОБА_1 про спричинення йому моральних страждань та переживань є надуманими. Вигрібна яма згідно експертного висновку відповідає вимогам надійності та безпечності експлуатації. Дана вигрібна яма не представляє жодної небезпеки для житлового будинку позивача, адже вони обоє є співвласниками житлового будинку та вона у першу чергу зацікавлена у забезпечені належної безпеки для будинку.

Будівництво вигрібної ями саме у цьому місці є вимушеним, але єдино можливим, оскільки враховуючи незначний розмір належної її присадибної ділянки та щільність забудови, вона позбавлена можливості встановити вигрібну яму у іншому місці. Встановлення таких вигрібних ям із недодержанням відстаней, що передбачені ДБН, є типовим для АДРЕСА_2 . Інші сусіди живуть у мирі та злагоді, та сусідські вигрібні ями їм не заважають. Встановити вигрібну яму вона вимушена для забезпечення щоденних комфортних умов проживання. Відсутність вигрібної ями істотно та негативно позначається на умовах мого проживання. Призводить до постійних побутових незручностей, які супроводжуються переживаннями та стресом. Вимогами про знесення вигрібної ями позивач втручається у їхї право мирно володіти своїм майном.

10.04.2020 року після розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду цивільна справа передана до провадження судді Войнаревича М.Г.

Ухвалою суду від 03.09.2020 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

27.08.2020 року представник позивача адвокат Захарчук М.В. подав заяву про відвід судді Войнаревича М.Г.

Ухвалою суду від 27.08.2020 року заяву про відвід судді Войнаревича М.Г. задоволено.

03.09.2020 року після перерозподілу справи між суддями цивільна справа передана до провадження судді Вергелеса В.О.

03.09.2020 року суддею Вергелесом В.О. цивільну справу № 149/736/20 прийнято до свого провадження, а підготовче засідання призначено на 24.09.2020 року.

24.09.2020 року представник позивача адвокат Захарчук М.В. подав до суду клопотання про призначення експертизи, у якій просить суд призначити у справі судово-психологічну експертизу.

03.12.2020 року представник позивача адвокат Захарчук М.В. подав до суду заяву у якій просить клопотання позивача від 23.09.2020 року про призначення судово-психологічної експертизи залишити без розгляду. Також прийняти заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. Ухвалою суду від 03.12.2020 року у підготовчому судовому засіданні клопотання позивача від 23.09.2020 року про призначення судово-психологічної експертизи залишено без розгляду. Прийнята до розгляду заява позивача ОСОБА_1 від 13.11.2020 року про збільшення позовних вимог в частині вимог про стягнення моральної шкоди. Підготовче судове засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду на 24.12.2020 року.

09.11.2020 року до Хмільницького міськрайонного суду надійшов висновок експерта № 45 за результатами проведено судової психологічної експертизи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Захарчук М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяви та у заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Поворознюк Б.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзивах на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог. Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 її чоловік. За цією адресою вони проживають з 1980 року. З 2015 року тягнеться ця справа. Через це все перебуває на нервах. Її чоловік почав хворіти через рік після слухання справи. Після кожного судового засідання чоловік хворобливо все переносить. Яма розташована під двома вікнами їхнього будинку, яка побудувалася за два дні у 2014 році. Потім її закопали, а через три місяці ОСОБА_2 щнову викопала вигрібну яму. Кришка вигрібної ями закрита. Засипати вигрібну яму ОСОБА_2 не хоче. Приїзджають з міської ради, виконавчої служби, ОСОБА_2 нікого у подвір`я не пускає.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що позивач ОСОБА_1 його батько. Знає про те, що він судиться із сусідкою за вигрібну яму, яка розташована у них під вікнами. Також йому відомо, що вже 5 років є рішення суду, яке ОСОБА_2 не виконує. Батько постійно нервується, у нього підвищується тиск. Він возив батька у Вінницьку лікарню на лікування. Відносно вигрібної ями, то ОСОБА_2 не отримувала дозвіл від батька, щоб її там зробити. Вона сказала, що як вона схоче, то так вона і зробить. ОСОБА_2 не виконувала рішення суду. Це вплинуло на емоційний стан батька, з`явився тиск, а раніше його не було і взагалі небуло ніяких хвороб. В 2019 році коли яма була засипана виконавчою службою, то через пару місяців ОСОБА_2 відкопала яму і сказала батькові, що вона все рівно буде, оскільки у неї немає де вирити яму. Батько працює, перевозить машиною рогатий скот.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що сусіди спорять за каналізацію, але йому запахи і яма не заважають. Запахи з`являються тоді, коли викачають яму. Яма облаштована, санітарні норми не порушені. Яма обкладена камінням, є кришка, яка щільно прилягає. Також зазначив, що бачив, як комунхоз засипав яму, та розбирали її. По їхній вулиці у кожного в дворі стоять такі ями. Він проживає по тій стороні де проживає ОСОБА_2 , близько 20 30 метрів від неї.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що між сусідами йдуть спори за каналізацію. Вся вулиця має такі каналізації. Яма зроблена на совість по нормам закону. Ніяких запахів немає. Тільки коли качає машина каналізацію, але це так і має бути. Він живе біля 30 метрів від ОСОБА_2 навскоси і йому нічого не заважає. У кожному подвір`ї так розташовані ями. Бачив, як виконавча служба і комунхоз розібрали яму і бачив, що її засипали. Чи був дозвіл йому не відомо, але бачив як будувалася ця каналізаційна яма і вважає, що все було зроблено правильно. Всі так живуть. Судом встановлено наступні обставини, факти та відповідні їм правовідносини.

В частині позовних вимог про про розібрання та засипання вигрібної ями, яка знаходиться на присадибній земельній ділянці ОСОБА_2 та недопущення в неї нечистот.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року ОСОБА_2 зобов`язано за власний рахунок привести вигрібну яму, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 у відповідність до п. 3.26 ДБН 360-92 "Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень", п. 2.21, п. 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць" ( а.с. 7-11, том 1). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року скасовано та постановлене нове. Позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 розібрати та засипати вигрібну яму, яка знаходиться на її присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на підстані 3 метрів від частини його житлового будинку, не допустивши зливу в неї нечистот (а.с.12-16 том 1).

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист від 01.09.2015 року. 03.09.2015 року державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Протягом строку передбаченого Законом України "Про виконавче провадження" боржник добровільно не виконала рішення суду (а.с.17, 19-22, т. 1).

23.09.2019 року головним державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Лукашенко О.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої 22.07.2019 року під час виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що вигрібна яма, яка знаходиться на присадибній ділянці ОСОБА_2 та розташована на відстані 3 метрів від частини житлового будинку ОСОБА_1 розібрана, засипана та злив з неї нечистот неможливий, про що складено акт державного виконавця, з яким ознайомлені сторони виконавчого провадження, про що свідчать їх підписи (а.с. 19-22, 126, 127-128, т.1).

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 15.01.2020 року у справі № 149/3152/19 скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2019 року, залишено без розгляду (а.с. 127-128, т.1).

Відповідачка ОСОБА_2 в грудні 2019 року розкопала, очистила, відновила вигрібну яму та використовує її за своїм цільовим призначенням . Вказана обставина сторонами визнається та не заперечується.

Також судом встановлено, що по АДРЕСА_2 відсутнє централізоване відведення каналізаційних стоків. Вказана обставина сторонами визнається та підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Також поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановлено, що більшість мешканців міста Хмільника, проживаючих по АДРЕСА_2 , збудували та користуються вигрібними ямами.

Комісія, створена згідно розпорядження Хмільницького міського голови № 90-р від 03.03.2020 року, що відображено в акті від від 04.03.2020 року, з метою розгляду звернення гр. ОСОБА_1 з приводу дотриманням гр. ОСОБА_2 вимог санітарних, будівельних норм, стандартів і правил при встановленні вигрібної ями, вирішила: 1. Рекомендувати, згідно ст. 103 Земельного кодексуУкраїни обом сторонам налагодити добросусідські відносини. 2. Рекомендувати гр. ОСОБА_2 дотримуватись рішення суду, щодо розміщення вигрібної ями на території домоволодіння по АДРЕСА_2 . 3. Направити акт заявнику гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_2 враховуючи ст.ст. 91, 158 Земельного кодексу України та за ч. 1 ст. 15, 16 Цивільного кодексу України звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( а.с. 42, том 1).

Відповідно до рішення виконкому Хмільницької міської ради № 214 від 07.06.1983 року на підставі рішення Хмільницького міського суду від 12.01.1982 року № 2-22, за ОСОБА_2 закріплено в тимчасове користування присадибну земельну ділянку розміром 360 м2 по АДРЕСА_4 , згідно схеми. Гр. ОСОБА_1 закріплено в тимчасове користування присадибну земельну ділянку розміром 735 кв.м. по АДРЕСА_4 , згідно схеми (а.с. 86 том 1).

Відповідно свідоцтва про право власності від 16.04.2015 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0354 га розташованої по АДРЕСА_2 (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :00:003:0758) (а. с. 136, том 1).

Відповідно до реєстраційного свідоцтва від 18.03.1983 року, ОСОБА_2 є власником 23/50 житлового будинку АДРЕСА_5 ) , про що зроблений запис в реєстраційну книгу за № 81 (а.с. 87 том 1).

Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 від 15.10.2015 року та висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС-415/002/21 від 07.05.2021 року, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 23/50 будинку, за ОСОБА_1 право власності не зареєстровано. Житловий будинок складається з прихожої 1-1, кімнати 1-2, кімнати 1-3, кімнати 1-4, санвузла 1-5, кухні 1-6, коридору 2-1, санвузла 2-2, прихожої 2-3, кімнати 2-5. Частина житлового будинку, яка складається з прихожої 1-1, кімнати 1-2, кімнати 1-3, кімнати 1-4, санвузла 1-5, кухні 1-6, перебуває у користуванні ОСОБА_1 як окрема квартира АДРЕСА_6 . Частина житлового будинку, яка складається з коридору 2-1, санвузла 2-2, прихожої 2-3, кімнати 2-5 та становить 23/50 частини будинку, перебуває у власності ОСОБА_2 та використовується як окрема квартира АДРЕСА_7 (а.с. 94-99, т. 1, а.с. 123-144, т.2).

Як вбачається зі звіту № 35-20 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій споруди вигрібної ями по АДРЕСА_3 від 16.072020 року, ФОП ОСОБА_8 , як відповідальний виконавець окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, який відповідно до кваліфікаційного сертифіката серії АЕ № 004077, як експерт будівельний І категорії має право на технічне обстеження будівель і споруд класу наслідків (відповідальності) СС2 (середні наслідки), на підставі результатів проведення обстеження та аналізу технічного стану будівельних конструкцій прийшов до висновку, що загальний технічний стан конструктивних елементів споруди вигрібної ями будинковолодіння фізичної особи ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 (2) задовільний. В цілому, встановлена відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації. Даний висновок має силу за умови: - не перевищення нормативних навантажень на елементи та конструкції споруди; - вести постійний нагляд за конструкціями вигрібної ями; - регулярно не рідше 2 рази на рік проводити викачку фекальних стоків (а.с. 207-220, том 1).

З висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС-415/002/21, складений 07.05.2021 року, вбачається, що на підставі проведеного дослідження, враховуючи результати проведеного натурального обстеження об`єктів дослідження, фактичні розміри земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0354 га, кадастровий номер :00:003:0758, що розташована по АДРЕСА_2 , враховуючи фактичне розташування житлового будинку та господарських будівель і споруд на даній земельній ділянці, експерт прийшов до висновку, що технічна можливість розміщення на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0354 га, кадастровий номер :00:003:0758, за адресою: АДРЕСА_2 , вигрібної ями із дотриманням існуючих нормативно-правових актів у галузі будівництва відсутня (а.с. 123-133, том 2).

При огляді 10.02.2021 року речового доказу за місцем його знаходження -

земельної ділянки, житлового будинку та вигрібної ями, які знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 , встановлено, що на земельній ділянці розташований одноповерховий житловий будинок. Від вулиці земельна ділянка огороджена парканом. Вхід та під`їзд до земельної ділянки та частини будинку під АДРЕСА_3 через ворота та хвіртку. З пояснень сторін у справі вбачається, що правою частиною будинку ( АДРЕСА_1 ) користується ОСОБА_1 , лівою частиною будинку ( АДРЕСА_3 ) ОСОБА_2 .

Оглядом також встановлено, що до лівої частини будинку з АДРЕСА_2 ведуть ворота та хвіртка. Безпосередньо за хвірткою справа на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 , розташована вигрібна яма, яка призначена для прийняття стоків з частини будинку ОСОБА_2 . Вигрібна яма зверху облаштована бетонною кришкою діаметром 0,90 м. У бетонній кришці є отвір діаметром 0,60 м, щільно закритий люком діаметром 0,60 м. З пояснень сторін вбачається, що веранда з лівої частини будинку належить ОСОБА_2 , а частина будинку від АДРЕСА_2 і до веранди належить ОСОБА_1 . Два вікна частини будинку від вулиці виходять на земельну ділянку - частина якої безпосередньо біля будинку належить ОСОБА_1 , а інша частина земельної ділянки від АДРЕСА_2 належить ОСОБА_9 . Одне із вікон, яке розташоване безпосередньо біля веранди ОСОБА_2 , але яке розташоване у частині будинку ОСОБА_1 , виходить безпосередньо на внутрішню земельну ділянку та площадку перед верандою, які належать ОСОБА_2 . Відстань від середини люка вигрібної ями до найближчого кута частини будинку ОСОБА_1 4,70 м. Відстань від середини люка вигрібної ями до вікна ОСОБА_1 , яке розташоване біля веранди ОСОБА_2 6 м. Відстань від середини люка вигрібної ями до вікна ОСОБА_1 , яке виходить на земельну ділянку зі сторони АДРЕСА_8 . Відстань від стіни будинку до зовнішньої огорожі зі сторони АДРЕСА_9 . Відстань від середини люка вигрібної ями до паркану з сусідньою земельною ділянкою, на якій розташований молитовний будинок 3,80 м. Відстань від лівого кута будинку зі сторони АДРЕСА_9 до паркану з сусідньою земельною ділянкою, на якій розташований молитовний будинок 7,50 м. Відстань від лівого кута веранди ОСОБА_2 до паркану з сусідньою земельною ділянкою, на якій розташований молитовний будинок 3,50 м. З пояснень сторін вбачається, що від АДРЕСА_9 , під поверхнею земельної ділянки, яка на схемі позначена під №7 та №8 та яка перебуває у власності ОСОБА_2 , проведений водопровід, який використовують як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 (а.с.95,96, т.2).

Суд, оцінивши наведені докази в сукупності, на підставі встановлених відповідно до них фактів та обставин прийшов до висновку, що рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року про обов`язання ОСОБА_2 розібрати та засипати вигрібну яму, яку ОСОБА_2 збудувала у жовтні 2014 року та знаходиться на її присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на підстані 3 метрів від частини його житлового будинку, не допустивши зливу в неї нечистот, в примусовому порядку виконано в повному обсязі 23.09.2019 року. Після чого, в грудні 2019 року ОСОБА_2 приступила до робіт по відновленню вигрібної ями, розкопала та очистила вигрібну яму, після чого почала використовувати її за цільовим призначення для збирання та зберігання рідких побутових відходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Стаття 375 ЦК України надає право власникові земельної ділянки зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства (Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17.03.2011 року).

Статтею 22 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" від 24.02.1994 року передбачено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідно до п.п. 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17.03.2011 року, рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Відповідно до п.п. 2.22 цих Норм і правил, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Відповідно до вимог п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92 очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 20 м від джерела водопостачання, не ближче 15 м від житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб.

Як встановлено судом, вигрібна яма на земельній дялянці ОСОБА_2 розташована на відстані 4,70 метра до найближчого кута частини будинку ОСОБА_1 , на відстані 5,5 м до найближчого вікна частини будинку ОСОБА_1 , на відстані 3,80 м до паркану сусідньої земельної ділянки, на якій розташований молитовний будинок. Від АДРЕСА_9 до житлового будинку, під поверхнею земельної ділянки яка перебуває у власності ОСОБА_2 проведений водопровід, який використовується як ОСОБА_2 так я ОСОБА_1 .

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , позивач позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що ОСОБА_2 , самочинно без дозвільних документів будувала та почала без належного введення в експлуатацію використовувати вигрібну яму на належній їй земельній ділянці. Важає, що це є самочинним будівництвом.

Разом з тим, такі доводи позивача та його представника є помилковими. Зокрема це вбачається і з листа листа Департаменту ДАБІ у Вінницькій області від 03.11.2014 року № 07-16-59 на звернення виконкому Хмільницької міської ради щодо здійснення перевірки дотримання гр. ОСОБА_2 вимог чинного містобудівного законодавства, яким ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 (із змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 2 від 08.01.2013 року, пункт 3.2 розділу 3), зведення на земельній ділянці вигрібних ям не належать до самочинного будівництва (а.с. 85, том 1).

Постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Згідно з п. 6 вказаного переліку зведення на земельній ділянці вигрібних ям не потребує оформлення дозвільних документів на будівництво.

Таким чином, чинне законодавство України не містить зобов`язань щодо оформлення дозвільних документів на будівництво вигрібних ям на присадибних (садових, дачних) ділянках та введення їх в експслуатацію, а тому самочинним будівництвом вважатися не може.

Відповідно до п.п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17.03.2011 року, місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.

Тобто, недотримання правил будівництва вигрібних ям, внаслідок чого завдаються незручності сусідам, може стати підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачкою на протязі багатьої років існує спір з приводу розташування відповідачкою вигрібної ями на своїй земельній ділянці. Сторони на протязі багатьох років не можуть прийти до порозуміння та згоди з цього питання.

Таким чином сторони не можуть дійти згоди та порозуміння з приводу розташування та будівництва, експлуатації вигрібної ями на земельній ділянці належній ОСОБА_2 .

Також, як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що вигрібна яма збудована ОСОБА_2 з порушенням вимог визначених п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць". Тобто, позовні вимоги в цій частині позову ОСОБА_1 фактично обґрунтовує порушенням відповідачкою технічних та санітарних вимог при розміщенні, будівництві, відновленні та експлуатації вигрібної ями. А порушення вимог вказаних нормативно-правових актів в свою призвело до пошкодження чи до створення реальної загрози пошкодження належному йому на праві власності частини житлового будинку, дискомфорту та незручностей у зв`язку з неприємними запахами нечистот та рідких відходів з вигрібної ями.

Так, відповідно до відповідно до п.п. 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17.03.2011 року, рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Відповідно до п.п. 2.22 цих Норм і правил, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Відповідно до вимог п. 3.26 Державних будівельних норм Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92 очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 20 м від джерела водопостачання, не ближче 15 м від житлових будинків, у тому числі і сусідніх садиб.

Таким чином, судом встановлено, що вигрібна яма на території земельної ділянки ОСОБА_2 розміщена, збудована з порушенням технічних та санітарних вимог визначених вказанами вище нормативно-правовими актами.

Як вбачається з рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року у справі № 149/467/15-ц, яким ОСОБА_2 зобов`язано розібрати та засипати вигрібну яму, яка знаходиться на її присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на підстані 3 метрів від частини його житлового будинку, не допустивши зливу в неї нечистот, вказаними судовими рішення встановлено порушення ОСОБА_2 санітарних та технічних норм передбачених п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17.03.2011 року, п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92 при розміщенні та будівництві на земельній ділянці вигрібної ями.

Разом з тим, вказаним рішенням суду не встановлено, а позивачем та його представником в судовому засіданні при розгляді справи № 149/736/20 не доведено, що в період з жовтня 2014 року по 23.09.2019 року вказаними порушеннями ОСОБА_2 санітарних та технічних норм при розміщенні та будівництві вигрібної ями, ОСОБА_1 заподіяно буть-яку шкоду чи заподіяно шкоду його майну.

Тобто, позивачем належними да достатніми доказами не доведено перед судом, що розміщення, будівництво, відновлення відповідачкою вигрібної ями з порушенням технічних та санітарних вимог встановлених п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" так і п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць" призвело чи може призвести до пошкодження чи до створення реальної загрози пошкодження належному йому на праві власності частини житлового будинку, дискомфорту та незручностей у зв`язку з неприємними запахами нечистот та рідких відходів з вигрібної ями.

При цьому суд прийняв до уваги та врахував протокол огляду речого доказу за його місце знаходження від 10.02.2021 року, відповідно до якого вигрібна яма зверху облаштована бетонною кришкою діаметром 0,90 м, а отвір у бетонній кришці щільно закритий люком діаметром 0,60м, а також звіт № 35-20 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій споруди вигрібної ями по АДРЕСА_3 від 16.07. 2020 року, відповідно до якого загальний технічний стан конструктивних елементів споруди вигрібної ями будинковолодіння ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 задовільний, в цілому, відповідає вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації.

Також при цьому суд приймає до уваги та враховує пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідно до яких на АДРЕСА_2 відсутнє централізоване відведення стоків, що майже всі мешканці міста проживаючі по АДРЕСА_9 , використовують на таких умовах вигрібні ями, разом з тим неприємні запахи від експлуатації вигрібних ям, в тому числі і вигрібної ями ОСОБА_2 , з`являються лише тоді, коли відкриваються люки та проводиться викачка стоків з вигрібних ям.

З матеріалів справи вбачається, що у власності ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 354 кв.м. на якій розташовано належна ОСОБА_2 на праві власності 23/50 частина житлового будинку. У користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 735 кв.м., на якій розташовані належна ОСОБА_1 27/50 частина житлового будинку.

На підставі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС-415/002/21 від 07.05.2021 року, відповідно до якого враховуючи результати проведеного натурального обстеження об`єктів дослідження, фактичні розміри земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0354 га, що розташована по АДРЕСА_2 , враховуючи фактичне розташування житлового будинку та господарських будівель і споруд на даній земельній ділянці, відсутня технічна можливість розміщення на вказаній земельній ділянці вигрібної ями із дотриманням існуючих нормативно-правових актів у галузі будівництва, на підставі протоколу огляду 10.02.2021 року речового доказу за місцем його знаходження земельної ділянки, житлового будинку та вигрібної ями, які знаходиться за адресою - АДРЕСА_3 , відповідно до якого відстань від стіни будинку до зовнішньої огорожі зі сторони АДРЕСА_9 , відстань від середини люка вигрібної ями до паркану з сусідньою земельною ділянкою, на якій розташований молитовний будинок 3,80 м, відстань від лівого кута будинку зі сторони АДРЕСА_9 до паркану з сусідньою земельною ділянкою, на якій розташований молитовний будинок 7,50 м, відстань від лівого кута веранди ОСОБА_2 до паркану з сусідньою земельною ділянкою, на якій розташований молитовний будинок 3,50 м, а під під поверхнею земельної ділянки ОСОБА_2 , яка на схемі позначена під № 7 та № 8, проведений водопровід, який використовують як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не мала і не має можливості розмістити, збудувати вигрібну яму з дотриманням технічних та санітарних вимог визначених п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №145 від 17.03.2011 року, п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 , маючи у власності частину житлового будинку у АДРЕСА_3 , яка використовується як окрема квартира, враховуючи розмір, конфігурацію земельної ділянки площею 354 кв.м., розташування на ній жилового будинку та господарських споруд, позбавлена можливості повноцінно використовувати житло за своїм цільовим призначення для проживання через відсутність об`єктивної можливості розмістити та збудувати вигрібну яму для збирання побутових стоків з будинку з дотриманням санітарних та технічних вимог, визначених діючими нармативно- правовими актами,

Незважаючи на те, що судом встановлено порушення вказаних вище нормативно-правових актів при розміщенні та будівництві вигрібної ями ОСОБА_2 , проте, з врахуванням того, що порушення технічних та санітарних вимог встановлених Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17.03.2011 року, Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92 відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішень Європейського суду з прав людини щодо мирного володіння майном, які є частиною національного законавства України, само по собі не може бути безумовною підставою для задоволення позовних вимог позивача в частині розібрання та засипання вигрібної ями, яка знаходиться на присадибній земельній ділянці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 та розташована на відстані 3-х метрів від частини житлового будинку ОСОБА_1 , не допустивши зливу в неї нечистот.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності

інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених

законом і загальними принципами міжнародного права.

Тобто, це гарантує особі право на мирне володіння майном, і її право може бути обмежено з боку держави лише на певних умовах передбачених законом та лише у суспільних інтересах.

У рішенні "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, Європейський суд з прав людини вказав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Говорячи про "закон", стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

У свою чергу Суд зазначає, що вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року). Окрім цього, Суд зазначає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення "суспільного інтересу" та з дотриманням "справедливого балансу".

У рішенні "East/West Alliance Limited" проти України» (заява № 19336/04) від 23 січня 2014 року, Суд зазначив: "…будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар…"

У справі "Іммобільяре Саффі» проти Італії" від 28 липня 1999 року Суд вказав, що Перший протокол, має забезпечити "справедливу рівновагу" між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав та свобод особи.

У рішенні "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року Суд вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися "справедливий баланс" між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу.

Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати "справедливий баланс" між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.

Суд, вирішуючи у даній справі питання, якому ж критерію повинно відповідати втручання держави у право на мирне володіння майном для дотримання "справедливого балансу" та який необхідний та справедливий баланс для втручанні у право особи на мирне володіння майном, виходить за наступного.

Втручання не повинно завдавати значної шкоди володільцям майна, які є сторонами у справі - позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що по АДРЕСА_2 відсутнє централізоване відведення каналізаційних стоків. Мешканці міста Хмільника, які проживають по вудлиці Нахімова для збору рідких побутових відходів користуються вигрібними ямамами біля своїх житлових будинків. Вигрібна яма на території земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 розміщена з порушенням технічних та санітарних вимог визначених чинними нормативно-правовими актами України, які регулюють це питання. Разом з тим, позивачем належними да достатніми доказами не доведено перед судом, що розміщення відповідачкою вигрібної ями на земельній ділянці, її будівництво, відновлення з порушенням технічних та санітарних вимог визначених п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" так і п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць", призвело чи може призвести до пошкодження чи до створення реальної загрози пошкодження належного йому на праві власності частини житлового будинку, дискомфорту та незручностей у зв`язку з неприємними запахами нечистот та рідких відходів з вигрібної ями, а відповідно, що йому завдається значна чи взагалі будь-яка шкода як володільцю майна, тобто, що його позбавлено права або обмежено у праві на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, ОСОБА_2 , маючи у власності частину житлового будинку у АДРЕСА_3 , яка використовується як окрема квартира, враховуючи розмір, конфігурацію земельної ділянки площею 354 кв.м., розташування на ній жилового будинку та господарських споруд, позбавлена можливості повноцінно використовувати житло за своїм цільовим призначення, користуватися благами цивілізації для проживання та задоволення своїх самих елементарних потреб через відсутність об`єктивної можливості розмістити та збудувати вигрібну яму для збирання побутових стоків з житлового будинку з дотриманням санітарних та технічних вимог, визначених діючими нармативно- правовими актами, що відповідно безперечно позбавляє її права на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з встановленого судом, виходячи з розумного співвідношення та обґрунтованої пропорційності між метою втручання держави в право особи на мирне володіння майном та збитками, які несе особа у зв`язку з неможливістю володіти своїм майном, суд прийшов до висновку, що дотримання "справедливого балансу" у даній справі можливе лише шляхом відмови позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині позовних вимог про розібрання та засипання вигрібної ями, яка знаходиться на присадибній земельній ділянці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та яка розташована на відстані 3-х метрів від частини житлового будинку ОСОБА_1 , не допустивши зливу в неї нечистот, так як у іншому випадку буде порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В частині позовних вимог про про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 135000 гривень, судом встановлено наступні обставини, факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року ОСОБА_2 зобов`язано за власний рахунок привести вигрібну яму, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 у відповідність до п. 3.26 ДБН 360-92 "Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень", п. 2.21, п. 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць" ( а.с. 7-11 том 1). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року скасовано та постановлене нове. Позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 розібрати та засипати вигрібну яму, яка знаходиться на її присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на підстані 3 метрів від частини його житлового будинку, не допустивши зливу в неї нечистот (а.с.12-16 том 1).

На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист від 01.09.2015 року, 03.09.2015 року державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Протягом строку передбаченого Законом України "Про виконавче провадження" боржник добровільно не виконала рішення суду (а.с.17, 19-22, т. 1).

Як вбачається з рішення Хмільницького міськрайонного суду у справі № 149/202/18 від 26.06.2018 року за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями державної виконавчої служби (а.с. 29-33, т. 1), ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 26.10.2016 року скасовано постанову державного виконавця Задорожнюка О.П. від 01.10.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 48616030 з виконання виконавчого листа № 149/467/15-ц, оскільки вказана постанова не містить належної мотивації для закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 14.03.2017 року скасовано постанову державного виконавця Задорожнюка О.П. від 10.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 48616030 з виконання виконавчого листа № 149/467/15-ц. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що державним виконавцем не проведено жодних, передбачених Законом № 1404-VIII виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, а постанова державного виконавця ВДВС Хмільницького МРУЮ Задорожнюка О.П. містить лише формальне посилання на п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону № 1404-VIII.

03.10.2017 року державний виконавець Задорожнюк О.П., виніс постанову про закінчення примусового виконання виконавчого листа № 149/467/15-ц від 01.09.2015 року.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 10.11.2017 року визнано дії державного виконавця Задорожнюка О.П. щодо закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 149/467/15-ц від 01.09.2015 року, неправомірними, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 48616030 з виконання виконавчого листа № 149/467/15-ц від 03.10.2017 року, оскільки судом встановлене фактичне невиконання судового рішення, а також встановлено, що державним виконавцем в межах наданих йому повноважень Законом України "Про виконавче провадження" не вчинені всі дії та прийняті заходи для виконання судового рішення.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2017 року, ухвала Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.11.2017 року, залишена без змін.

Як вбачається з акту державного виконавця від 22.07.2019 року, 22.07.2019 року боржником ОСОБА_2 було самостійно зрізано залізне укріплення, вигрібна яма за адресою: АДРЕСА_3 , самостійно засипана землею в присутності стягувача ОСОБА_1 . Каналізаційна труба заглушена, що унеможливлює зливу з неї нечистот. Вигрібна яма засипана, розібрана, злив нечистот з неї неможливий (а.с. 176-181, том 1).

23.09.2019 року головним державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції у Вінницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої 22.07.2019 року під час виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що вигрібна яма, яка знаходиться на присадибній ділянці ОСОБА_2 та розташована на відстані 3 метрів від частини житлового будинку ОСОБА_1 розібрана, засипана та злив з неї нечистот неможливий, про що складено акт державного виконавця, з яким ознайомлені сторони виконавчого провадження, про що свідчать їх підписи (а.с. 19-22, 126, 127-128, т.1).

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 15.01.2020 року у справі № 149/3152/19 скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2019 року, залишено без розгляду (а.с. 127-128, т.1).

З постанови слідчого СВ Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області вбачається, що 07.10.2015 року до Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області надійшло клопотання головного державного виконавця відділу ДВС Хмільницького міськрайонного управління юстиції щодо притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду громадянки ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_3 . 07.10.2015 року до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Вказане кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000698 від 08.10.2015 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 130-135, том 1). Також судом встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду у справі № 149/202/18 від 26.06.2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 30000 гривень моральної шкоди завданої незаконними діями державної виконавчої служби щодо невиконання рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року, яким ОСОБА_2 зобов`язано розібрати та засипати вигрібну яму, яка знаходиться на її присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на підстані 3 метрів від частини його житлового будинку, не допустивши зливу в неї нечистот (а.с.29-33, т.1).

Свої позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди позивач огрунтовує тим, що моральна шкода йому завдана протиправними діями ОСОБА_2 щодо розміщення вигрібної ями, що встановлено рішенням апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року у справі №149/467/15-ц, та в подальшому відмовою від виконання вказаного рішення суду на протязі тривалого часу, а також в подальшому відновленням у кінці 2019 року вигрібної ями та її використання за призначенням. Нове будівництво в кінці 2019 року відповідачем вигрібної ями, розташованої на її присадибній ділянці, на відстані 3-х метрів від будинку та земельної ділянки позивача, є порушенням будівельних та санітарних норм та стандартів. Наслідком таких дій відповідача є порушення прав та законних інтересів позивача, що призводить до матеріальних і моральних втрат. Вищевказаними протиправними діями відповідача на протязі 2015-2020 роках ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, що полягала у душевних переживаннях спричинених порушенням його прав та необхідністю їх захисту, постійними судовими процесами, які були необхідні з метою недопущення порушення його законних інтересів, порушенням соціальних зв`язків та звичного способу життя. Крім того тривале невиконання відповідачем законних вимог позивача щодо припинення дій із розміщення та використання вигрібної ями, змушує позивача кожного дня переживати за завдання шкоди його власності, однак на протязі тривалого часу не знаходить дійсної реалізації у вигляді усунення факторів, що завдають шкоди його майну. Вищевказані протиправні дії відповідача в сукупності спричинило погіршення здоров`я. Крім того, всі вище перелічені обставини спричиняють почуття незахищеності та підривають його довіру до держави в особі її органів та повагу до нього як до особи у суспільстві.

Разом з тим, суд оцінивши докази у справі в їх сукупності, у вказаній частині позовних вимог, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року у справі № 149/467/15-ц, яким ОСОБА_2 зобов`язано розібрати та засипати вигрібну яму, яка знаходиться на її присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 та розташована на підстані 3 метрів від частини його житлового будинку, не допустивши зливу в неї нечистот, вказаними судовими рішення встановлено порушення ОСОБА_2 санітарних та технічних норм передбачених п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17.03.2011 року, п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" ДБН 360-92 при розміщенні та будівництві на земельній ділянці вигрібної ями.

Разом з тим, вказаним рішенням суду не встановлено, а позивачем та його представником в судовому засіданні при розгляді справи № 149/736/20 не доведено, що в період з жовтня 2014 року по 23.09.2019 року вказаними порушеннями ОСОБА_2 санітарних та технічних норм при розміщенні та будівництві вигрібної ями, ОСОБА_1 заподіяно буть-яку шкоду чи заподіяно шкоду його майну.

Також, як вже встановив та вказав про це вище суд, позивачем належними да достатніми доказами не доведено перед судом, що розміщення, будівництво, відновлення та експлуатація відповідачкою вигрібної ями з порушенням технічних та санітарних вимог п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" так і п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць" у грудні 2019 року. призвело чи може призвести до пошкодження чи до створення реальної загрози пошкодження належному йому на праві власності частини житлового будинку, дискомфорту та незручностей у зв`язку з неприємними запахами нечистот та рідких відходів з вигрібної ями.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року у справі № 149/467/15-ц виконувалося в примусовому порядку.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.06.2018 року у справі № 149/202/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди завданої незаконними діями державної виконавчої служби, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану незаконними діями щодо невиконання рішення суду, що набрало законної сили, в розмірі 30000 гривень (а.с.29-33, т.1).

Вказаним рішенням встановлено, що на час звернення позивача до суду та на день ухвалення судового рішення у справі, судове рішення у справі № 149/467/15-ц у примусовому порядку не виконане, і його невиконання безпосередньо викликано незаконними діями та бездіяльністю державних виконавців Хмільницького міськрайонного відділу ДВС. Також суд прийшов до висновку, що незаконними діями та бездіяльністю державних виконавців при воконанні судових рішень у справі ОСОБА_1 причинена моральна шкода у розмірір 30000 гривень.

Таким чином, судом у справі № 149/202/18 встановлено відповідальних за несвоєчасне виконання судових рішень та притягнуто їх до цивільно-правової відповідальності.

Також суд вважає, що відповідач вправі на протязі всіх стадій судового процесу (від відкриття провадження у справі до виконання судового рішення) згідно з вимог ЦПК України заперечувати проти позову, реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, обстоюючи свою позицію у справі, і це не може бути розцінено як протиправні дії. Тому в діях відповідачки ОСОБА_2 відсутній склад цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, визначені законом підстави для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди відсутні.

Щодо висновку експерта № 45 від 09.11.2020 року за результатами проведення судової психологічної експертизи щодо відшкодування моральної шкоди (а.с. 40-47, т.2), яким ситуація, що пов`язана із незаконним розміщенням та використанням вигрібної ями, невиконання рішення суду щодо розібрання такої вигрібної ями є психотравмуючою для позивача ОСОБА_1 , йому спричинена моральна шкода та можливий розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду складає 27 мінімальних заробітних плат, що у грошовому еквіваленті на момент складання висновку експерта становить 135000 гривень, то суд відхиляє вказаний доказ з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається, судова психологічна експертиза проведена за заявою ОСОБА_1 від 02.10.2020 року. Перед експертом поставлені питання: 1) Чи є ситуація, яка пов`язана із незаконним розміщенням та використанням вигрібної ями, невиконанням рішення суду щодо розібрання такої вигрібної ями, психотравмуючою для позивача ОСОБА_1 .? 2) Чи спричинена ОСОБА_1 моральна шкода? 3) Якщо ОСОБА_1 завдана моральна шкода, який можливий розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду?

Експерту заявником ОСОБА_1 для проведення експертизи були надані: копія ухвали Хмільницького міськрайонного суду від 03.09.2020 року; копія рішення Хмільницького міськрайонного суду від 06.05.2015 року; копія рішення апеляційного суду Вінницької області від 03.08.2015 року; копію постанови Вінницького апеляційного суду від 08.07.2020 року копії медичних документів ОСОБА_1 , копію листа Хмільницької міської ради від 25.03.2020 року; копію акту від 04.03.2020 року; копії окремих документів виконавчого провадження за період 19.09.2017 року по 12.03.2018 року.

Таким чином. при проведенні вказаної експертизи експертом не досліджувалися в повному обсязі матеріали справи, в тому числі і докази відповідачки, не враховувалися її пояснення та пояснення свідків допитаних в судовому засіданні.

Експертом було прийто до уваги монологічне інтерв`ю ОСОБА_1 , який особисто з`явися до експерта та був ним прийнятий.

При цьому у вказаному монологічному інтерв`ю ОСОБА_1 не повідомив експерта про зміст рішення Хмільницького міськрайонного суду від 26.06. 2018 року по справі № 149/202/18, відповідно до якого внаслідок тривалого невиконання рішення суду через незаконні дії та бездіяльність державних виконавців при примусовому виконанні судового рішення із Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 уже стягнуто 30000 гривень моральної шкоди. Вказане рішення суду ОСОБА_1 експерту також не надав.

Таким чином, вказаний висновок експерта виконаний без врахування всіх обставин справи, ґрунтується лише на документах наданих ОСОБА_1 та на поясненнях (інтерв`ю) самого ОСОБА_1 , а тому є одностороннім, необ`єктивним, упередженим і не може бути врахований судом.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Так як позивачем ОСОБА_1 та його представником в судовому засіданні при розгляді справи не доведено порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , зокрема, що в період з жовтня 2014 року по 23.09.2019 року та починаючи з грудня 2019 року розміщення, будівництво, відновлення та експлуатація відповідачкою ОСОБА_2 вигрібної ями з порушенням технічних та санітарних вимог п. 3.26 Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", п.п. 2.21, 2.22 Державних санітарних норм та правил "Утримання території населених місць" призвело чи може призвести до пошкодження чи до створення реальної загрози пошкодження належному ОСОБА_1 на праві власності частини житлового будинку, дискомфорту та незручностей у зв`язку з неприємними запахами нечистот та рідких відходів з вигрібної ями, то визначені законом підстави для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди відсутні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1-4).

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд ухвалюючи вказане рішення, важає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд з врахуванням всіх обставин справи, позовних вимог та обставин викладених у позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, а також обставин наведених у відзивах відповідача на позов, вважає, що висновок суду достатньо обгрунтований та мотивований для ухвалення законного та обгрунтованого рішення у справі відповідно до вимог статей 263,265 ЦПК України.

Таким чином, так як позивачем та представником позивача в судовому засіданні не доведені ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, то у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати у справі пов"язані із залученням експертів для проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.123-145, т.2) в розмірі 6047,30 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,13,43,49,76-81,141,258,259,263-265,353,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розібрання та засипання вигрібної ями, яка знаходиться на присадибній земельній ділянці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та розташована на відстані 3-х метрів від частини житлового будинку ОСОБА_1 , не допустивши зливу в неї нечистот, та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 135000 гривень, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов"язані із залученням експертів в розмірі 6047,30 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень частини 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_10 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_11 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя Вергелес В.О.