Постанова

Іменем України

12 травня 2021 року

м. Київ

справа № 460/1496/14-ц

провадження № 61-1132св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги, - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Карпова Оксана Володимирівна, до якої приєднався ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Дяків Володимир Богданович, на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року у складі судді Теслі Б. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору.

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві власності належить 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування цього будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га.

03 серпня 2010 року між нею та відповідачем укладений спадковий договір, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався компенсовувати їй щомісячно витрати на утримання будинку і земельної ділянки та всі комунальні послуги, платежі та податки відповідно з рахунками, виконувати побутовий ремонт зазначеного будинку, а в разі необхідності - виконувати інші її прохання чи розпорядження щодо надання їй необхідної допомоги чи вчинення дій, які вона не зможе здійснити за станом здоров`я під час користування та догляду житловим будинком та земельною ділянкою, забезпечити їй доступ до вказаних житлового будинку та земельної ділянки.

Підставою для розірвання даного договору стало систематичне порушення набувачем взятих на себе зобов`язань, зазначених у пунктах 4-6 договору, а також те, що у жовтні-листопаді 2013 року відповідач зняв у будинку, який належить ОСОБА_1 , газове опалення, радіатори, демонтував ванну, туалет, відключив газ, воду, забрав газову плиту, чим зробив будинок непридатним до проживання у ньому, після чого виїхав у Канаду.

Згідно з пунктом 16 спадкового договору, цей договір укладено без призначення особи, яка буде здійснювати контроль за його виконанням. Крім того, у договорі не значиться, що набувач вправі передоручати виконання взятих на себе обов`язків за цим договором третій особі, а отже, він зобов`язаний виконувати їх особисто.

Однак відповідач своїх зобов`язань згідно зі спадковим договором не виконує і не надає їй жодної допомоги у веденні домашнього господарства. Крім цього, відповідач 11 листопада 2013 року виїхав до Канади та не має наміру повертатися.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила розірвати спадковий договір, укладений 03 серпня 2010 року між нею та відповідачем, посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори. Скасувати заборону на відчуження 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га в селі Рясна-Руська Яворівського району Львівської області, накладену державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано спадковий договір від 03 серпня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори.

Скасовано заборону на відчуження 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га, накладену 03 серпня 2010 року державним нотаріусом Новояворівської нотаріальної контори.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, укладаючи спадковий договір, особисто взяв на себе зобов`язання, визначені цим договором (догляд за будинком та земельною ділянкою, оплата всіх платежів та фізична допомога позивачу по господарству), від виконання яких самоусунувся, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Канади, при цьому порушивши умови спадкового договору, в односторонньому порядку відмовившись від них. Крім того, за відсутності відповідача в Україні, такий не міг виконувати в разі необхідності інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року залишено без змін.

У вересні 2019 року представник ОСОБА_4 , особи, яка не брала участі у справі - Карпова О. В. , звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року поновлено представнику ОСОБА_4 - Карповій О. В. строк на апеляційне оскарження рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року та відкрито апеляційне провадження у справі.

Протокольною ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року залучено правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - Карпової О. В. залишено без задоволення. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що умовами спадкового договору передбачено, що в разі необхідності набувач за договором взяв на себе зобов'язання виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою. Разом з тим, за відсутності відповідача в Україні, він не міг виконувати в разі необхідності інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою.

Крім того, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року вже переглядалося в апеляційному порядку за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - представників ОСОБА_3 . Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року оскаржуване рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення суду першої інстанції оскаржувалося з тих самих підстав, що і наведені в апеляційній скарзі представником ОСОБА_4 - Карповою О. В. , та судом апеляційної інстанції цим доводам вже надано правову оцінку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2021 року ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Карпова О. В., до якої приєднався ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Дяків В. Б., подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження.

У березні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року прийнято заяву ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Дяків В. Б., про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Карпова О. В.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій вирішили питання про права та законні інтереси ОСОБА_4 - дружини відповідача, оскільки майно, набуте одним з подружжя за спадковим договором, є спільною сумісною власністю подружжя. Протягом їхнього спільного проживання, з лютого 2012 року, її чоловік ОСОБА_3 виконував належним чином зобов`язання згідно зі спадковим договором, укладеним між ним та ОСОБА_1 , за рахунок їхніх спільних коштів.

Висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для розірвання спадкового договору не ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах. Обов`язки набувача за спадковим договором (відповідача) визначені сторонами у пункті 4 спадкового договору та стосуються виключно житлового будинку та земельної ділянки, які є предметом цього договору, і не передбачають (зокрема) надання допомоги у веденні домашнього господарства відчужувачу (позивачу), щодо стану здоров`я, проживання з позивачем. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач зверталася до відповідача з іншими проханнями чи розпорядженнями щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які вона не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою площею 0,25 га на АДРЕСА_1 . Позивачем не доведено належними доказами те, що відповідач порушив умови спадкового договору.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 237/4652/17, провадження № 61-11364св19.

Відзив на касаційну скаргу сторони не подавали.

У березні 2021 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Дяків В. Б., подав до Верховного Суду заяву про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Карпова О. В.

Заява мотивована тим, що в матеріалах справи немає доказу, що позивач зверталася до відповідача з іншими проханнями чи розпорядженнями щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які вона не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за даним житловим будинком та земельною ділянкою. Як і не встановлено того, чи взагалі була у неї така необхідність, а якщо була - то чи могла вона самостійно це виконати чи ні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач не мала доступу до даного житлового будинку та земельної ділянки. Позивачем не доведено того, що відповідач порушив умови спірного спадкового договору, зокрема пункту 4, яким були обумовлені всі зобов`язання останнього.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Карпова О. В., до якої приєднався ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Дяків В. Б., задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 серпня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори, за умовами якого набувач після смерті відчужувача набуває права власності на 13/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для обслуговування цього будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, за цією ж адресою.

Пунктом 4 спадкового договору передбачено, що при його укладенні відчужувач майна (позивач ОСОБА_1 ) покладає на набувача майна (відповідача ОСОБА_3 ) такі обов`язки: компенсувати відчужувачу щомісячно (чи оплачувати за неї) своєчасно всі витрати на утримання будинку та земельної ділянки, що є предметом договору, та всі комунальні послуги, платежі та податки згідно з відповідними рахунками; виконувати дрібний ремонт даного будинку; в разі необхідності виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за даним житловим будинком та земельною ділянкою; забезпечити відчужувачу доступом до зазначеного житлового будинку та земельної ділянки (а.с. 6).

11 листопада 2013 року ОСОБА_3 виїхав до Канади.

21 листопада 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - представники ОСОБА_3 , зверталися до суду з апеляційною скаргою на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 30 січня 2015 року № 03, згідно з поданою заявою ОСОБА_1 комісія втретє провела обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 . Фактично на час обстеження в будинку ніхто не проживає. Опалення - без радіаторів, для пічного опалення потрібні дрова. Газ і вода відключені, санвузол - на вулиці. Будинок фактично в зимовий період не придатний для проживання літньої людини. Зі слів заявниці, вона в даний час проживає в АДРЕСА_2 , де їй у повсякденному побуті допомагає онук ОСОБА_2 . Племінника ОСОБА_3 , з яким у заявниці укладена угода на догляд, комісія втретє не зафіксувала за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - представників ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року залишено без змін (т. 1, а.с. 175).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно зі статтею 1305 ЦК Українинабувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Відповідно до частини першої статті 1308 ЦК Україниспадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Частиною першою статті 526 ЦК Українивизначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 4 спадкового договору передбачено, що при його укладенні відчужувач майна (позивач ОСОБА_1 ) покладає на набувача майна (відповідача ОСОБА_3 ) такі обов`язки: компенсувати відчужувачу щомісячно (чи оплачувати за неї) своєчасно всі витрати на утримання будинку та земельної ділянки, що є предметомдоговору, та всі комунальні послуги, платежі та податки згідно з відповідними рахунками; виконувати дрібний ремонт даного будинку; в разі необхідності виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за даним житловим будинком та земельною ділянкою; забезпечити відчужувача доступом до даного житлового будинку та земельної ділянки.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідач своїх зобов`язань згідно зі спадковим договором не виконує і не надає їй жодної допомоги у веденні домашнього господарства.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 30 січня 2015 року № 03, згідно з поданою заявою ОСОБА_1 комісія втретє провела обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 . Фактично на час обстеження в будинку ніхто не проживає. Опалення - без радіаторів, для пічного опалення потрібні дрова. Газ і вода відключені, санвузол - на вулиці. Будинок фактично в зимовий період не придатний для проживання літньої людини. Зі слів заявниці, вона в даний час проживає в АДРЕСА_2 , де їй у повсякденному побуті допомагає онук ОСОБА_2 . Племінника ОСОБА_3 , з яким у заявниці укладена угода на догляд, комісія втретє не зафіксувала за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 159).

Відповідно до спадкового договору відповідач зобов`язувався особисто виконувати розпорядження, зокрема в разі необхідності виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за даним житловим будинком та земельною ділянкою.

11 листопада 2013 року ОСОБА_3 виїхав до Канади.

Передоручення виконання взятих на себе зобов`язань не передбачено умовами спадкового договору.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 листопада 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - представники ОСОБА_3 , зверталися до суду з апеляційною скаргою на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - представників ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року залишено без змін (т. 1, а.с. 175).

Установивши, що відповідач не виконує розпорядження відчужувача та не дотримується умов пунктів 4-6 спадкового договору, суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили вимоги про розірвання правочину.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не доведено факту невиконання відповідачем оспорюваного спадкового договору та не надано належних доказів на підтвердження цього, колегія Верховного Суду відхиляє, оскільки відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Безпідставними є посилання касаційної скарги на постанову Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 237/4652/17, провадження №61-11364св19, оскільки правовідносини у цій справі та у справі, яка переглядається, не є подібними.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій по суті спору не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Карпова Оксана Володимирівна, до якої приєднався ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Дяків Володимир Богданович, залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк