ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/446/21 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Храпак Н. М.,

за участю секретаря Іванюти О. М.,

сторін :

представників позивача ОСОБА_1 адвоката Мовчана А. О., Дуки В.Д.,

представника відповідача ТОВ Будова-Захід адвоката Калужної С. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/20776/14-ц за апеляційною скаргою представника відповідача ТОВ Будова-Захід - Калужної С. Р. на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року, постановленою суддею Сташків Н. М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення пені,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 15.12.2014р. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» (далі ТОВ «Будова-Захід») про розірвання договору, стягнення коштів (авансових платежів) та пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 09 червня 2009 року він і приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» (далі ПП «ТФ «Будівельник») уклали договір, згідно з умовами якого ПП «ТФ «Будівельник» прийняло позивача до участі у пайовому будівництві трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса). У подальшому, 18 лютого 2012 року, між ним і ТОВ «Будова-Захід» був укладений договір № 280/02/12 Ті, відповідно до умов якого ТОВ «Будова-Захід» зобов`язалося завершити будівництво указаної квартири у ІІ кварталі 2012 року зі здачею в експлуатацію у ІІ кварталі 2014 року. Оскільки на момент укладення договору викуплена вартість 49,51 кв. м квартири становила 220 323 грн., то він зобов`язався доплатити товариству решту за 40,17 кв. м. площі 186 700 грн. частинами. При цьому сторони дійшли згоди про те, що вартість права вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», що передається за даним договором позивачем до ТОВ «Будова-Захід», становить 274 852 грн. 94 коп. Позивач сплатив на користь відповідача 189 475 грн. 20 коп. за 40,17 кв.м. площі квартири. Зазначав, що товариство умов договору не виконує, будівельні роботи так і не були розпочаті. Ураховуючи наведене, просив розірвати укладений між сторонами договір від 18 лютого 2012 року № 280/02/12 ТІ, стягнути із відповідача 407 023 грн., сплачених за договором авансових платежів та 1 990 342 грн. 47 коп. пені за невиконання договірних зобов`язань за період із 01 липня 2014 року до 10 грудня 2014 року.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір від 18 лютого 2012 року № 280/02/12 Ті, укладений між ТОВ «Будова-Захід» та ОСОБА_1 . Стягнуто із ТОВ «Будова-Захід» на користь ОСОБА_1 300 000 грн. пені. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року змінено в частині розміру пені, а саме: зменшено її із 300 000 грн. до 100 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року рішення апеляційного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року змінено в частині розміру пені, а саме: зменшено її із 300 000 грн. до 100 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2018 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» про стягнення пені скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» в користь ОСОБА_1 200000 (двісті тисяч) гривень пені, нарахованої у зв`язку із невиконанням умов договору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права, та постановити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано здійснив розрахунок вартості будівельних робіт саме у сумі 1 671 821, 52 грн., оскільки ТОВ БУДОВА-ЗАХІД оплатило кошти за виготовлення проекту, експертизу проекту, здійснило платежі за користування земельною ділянкою та інші платежі. Кожного місяця, як зазначає апелянт, Товариство несе витрати щодо цього об`єкту будівництва. Вказує, що Товариством всього понесено витрат на суму 3 507 616, 34 грн., в тому числі виконано будівельно-монтажні роботи згідно Актів КБ-2 на суму 1 700 421, 06 грн. Також зазначає, що у відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ Про захист прав споживачів несправедливим є стягнення пені, що перевищує 50 % від сплаченої вартості, у сумі у сумі 200 000 грн., в той час, як ОСОБА_1 сплатив лише 189 475 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представники позивача просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки вважають, що оскаржуване рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Інші сторони по справі, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено ,що 09 червня 2009 року ПП «ТФ «Будівельник» і ОСОБА_1 уклали договір, відповідно до умов якого підприємство прийняло ОСОБА_1 до участі у пайовому будівництві квартири за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса).

18 лютого 2012 року між ТОВ «Будова-Захід» та ОСОБА_1 укладений договір № 280/02/12 Ті, згідно з умовами якого ОСОБА_1 доручає, а ТОВ «Будова-Захід» здійснює (завершує розпочате) будівництво тьрохкімнатної квартири АДРЕСА_2 , поверх шостий, під`їзд п`ятий, проектною загальною площею 89,68 кв.м. у 9-ти поверховому будинку за вищевказаною адресою.

Згідно з пунктом 1.2 вказаного договору викуплена вартість 49,51 кв.м. квартири становить 220 323 грн. і є незмінною до кінця будівництва. Вартість невикуплених 40,17 кв.м. проектної загальної площі квартири у цьому житловому будинку становить 186 700 грн., які позивач зобов`язався сплатити частинами протягом 9 місяців (березень-листопад 2012 року) до 20 числа кожного місяця.

На виконання умов договору ОСОБА_1 вніс на рахунок ТОВ «Будова-Захід» кошти у сумі 189475,20 грн.

У пункті 1.3 сторони дійшли згоди про те, що початок будівництва - II квартал 2012 року. Планове закінчення будівництва та здача 9-ти поверхового житлового будинку в експлуатацію - II квартал 2014 року.

Відповідно до пункту 2.5 договору позивач і відповідач домовились про відступлення ОСОБА_1 ТОВ «Будова-Захід» права вимоги (згідно зі статтями 512-519 ЦК України) за договором від 09 червня 2009 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПП «ТФ «Будівельник», за умовами якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання здійснити дольове інвестування будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 (будівельна адреса), а підприємство - збудувати та по закінченні будівництва передати ОСОБА_2 частину новозбудованих приміщень, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Пунктом 2.6 договору передбачено, що вартість права вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», що передається ОСОБА_2 за даним договором ТОВ «Будова-Захід», за домовленістю між ними становить 274852,94 грн.

Згідно з пунктом 5.9 договору до підписання цього договору ОСОБА_1 передав, а ТОВ «Будова-Захід» прийняло документи, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ «Будова-Захід» до ПП «ТФ «Будівельник» за основним договором, а саме: договір від 09 червня 2009 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17 лютого 2010 року № 37 на суму 42100 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27 жовтня 2010 року № 1588 на суму 29800 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15 квітня 2010 року на суму 6200 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09 березня 2010 року № 308 на суму 22500 грн.; зазначені підтверджуючі документи передані згідно з актом прийому-передачі.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 року у справі № 10/Б-5022/1319/2011 (за заявою ТОВ «Ласка Лізинг» про визнання ПП «ТФ «Будівельник» банкрутом) визнано ТОВ «Будова-Захід» кредитором відносно боржника ПП «ТФ «Будівельник» на суму 65 931 248 грн 43 коп. (у тому числі й за договорами про відступлення права вимоги до ПП «ТФ «Будівельник», укладеними між пайовиками, які у 2008-2010 роках сплатили на користь підприємства вартість будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса), та ТОВ «Будова-Захід»).

Товариство умов договору від 18 лютого 2012 року не виконало.

Вказані обставини стали підставою для подання даного позову, у якому позивач, зокрема, просив стягнути з відповідача пеню за істотне порушення умов договору у сумі 1 990 342 грн 47 коп. за період із 01 липня 2014 року до 10 грудня 2014 року, а в подальшому представник позивача виконав новий розрахунок цієї пені, визначивши її в розмірі 1901995,87 грн.

Таким чином 18 лютого 2002 року сторони уклали договір, відповідно до умов якого ТОВ «Будова-Захід», зокрема, зобов`язалося завершити будівництво квартири АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 - доплатити вартість таких робіт у відповідні строки. Тобто, за формою і змістом укладений між сторонами договір у вказаній частині є угодою про послугу з будівництва житла.

Задовільняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання ТОВ «Будова-Захід» умов договору від 18 лютого 2012 року є підставою для покладення на нього відповідальності відповідно до статей 549, 611 ЦК України та частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів » та з урахуванням частини третьої статті 551 ЦК України слід зменшити пеню до 200 000 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до ст. 627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно зі ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3.1 договору №280/02/12 Ті від 18 лютого 2012 року обумовлено, що сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Статтею 611ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Установивши, що ОСОБА_1 виконав умови договору, повністю вніс обумовлену в договорі суму, а ТОВ «Будова-Захід» допустило істотне порушення умов договору і не забезпечило отримання позивачем завершеної будівництвом квартири, на час розгляду справи готовність незавершеного будівництва становить 3%, при тому, що планове завершення будівництва встановлено - ІІ квартал 2014 року, суд вірно вказав, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача пені у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у межах річного строку позовної давності (частина друга статті 258 ЦК України).

Як вбачається з акту контрольних замірів та обстежень фактично виконаних робіт, станом на 10.11.2014 року відповідачем виконано будівельні роботи на загальну суму 1 671 821,25 грн., що становить 3% відсотки від вартості будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса). ТОВ «Будова Захід» зареєстровано власником 3% вищевказаного незавершеного будівництвом багатоквартирного будинку.

На момент укладення договору позивачем викуплено 49,51 кв.м. квартири у житловому будинку за вказаною адресою.

Відповідно до статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна договору, яка включає відшкодування як витрат підрядника, так і плату за виконану роботу.

Переуступка вимог між сторонами оцінена у 220323 грн., що є еквівалентною вартості викупленої позивачем площі квартири в багатоквартирному будинку, завершити будівництво якої ТОВ «Будова Захід» зобов`язалось згідно з договором від 18.02.2012 року. Відповідно, ціна договору становить (220323+186700) 407023 грн., що вбачається зі змісту пунктів 1.1. та 1.2 Договору.

З рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.04.2017 року в справі № 921/510/16-г/6 вбачається, що загальна площа запроектованого багатоквартирного будинку першої черги на АДРЕСА_1 становить 13494,09 кв.м. і вартість проектно-кошторисної документації становить 881 842,72 грн.

Вартість невиконаних зобов`язань за споживчим договором є розрахунковою величиною для вирахування пені в порядку, який визначено частиною п`ятою статті 10 Закону № 1023.

Вартість квартири проектною площею 89,68 кв.м. є ціною роботи згідно з договором і становить 407023 грн., що стверджується умовами договору, який укладено між позивачем та ПП «ТФ «Будівельник» 09 червня 2009 року та відображена в пункті 1.2 договору з відповідачем 18.02.2012 року (стаття 843 ЦК).

Відповідачем виконано будівельні роботи з будівництва багатоквартирного будинку в обсязі 3%, що становить 1671821,52 грн., відповідно вартість будівельних робіт, які зобов`язано виконати ТОВ «Будова Захід» на виконання договорів з дольової участі з будівництва багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1 , становить 55727384 грн. (1671821,52х100%:3%).

Відсоток виконання будівельних робіт з будівництва будинку можливо застосувати і щодо окремо взятої квартири у вказаному будинку.

Враховуючи вартість оплаченої роботи розробнику проектно-кошторисної документації в співвідношенні до загальної площі будинку, потенційний власник 1 кв. метра площі у вказаному будинку оплатив його вартість в розмірі 65,3 грн.

Оскільки позивач претендував на 89,68 кв.м., відповідно його частка у оплаті витрат відповідача-підрядника становить 5856,10 грн. (89,68 кв.м. х 65,3 грн.).

Таким чином, станом на день звернення до суду, в межах договірних правовідносин участі позивача в дольовому будівництві багатоквартирного будинку, відповідач поніс витрати з оплати виготовлення проектно-кошторисної документації в сумі 881 842,72 грн. та виконав будівельні роботи на 1671821,52 грн., що становить 3% від загальної вартості всього будівництва.

Оскільки пеня нараховується на невчасно виконану роботу, тому із ціни договору суд обґрунтовано виключив 5856,10 грн., які понесені відповідачем при оплаті вартості послуг з виготовлення проектно-кошторисної документації (407023 - 5856,10 = 401166,9 грн.) та 3% від ціни договору, що становить 12210,69 грн. (407023 х 3%).

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що позивач має право на пеню, виходячи із вартості невиконаного зобов`язання в розмірі 388956,21 грн. (407023 - 5856,10 - 12 210, 69 = 388956,21).

Оскільки кількість прострочених днів за договором про надання послуг становить 163 дні (наступний день після дати, запланованої здачі будинку в експлуатацію по 10.12.2014 року (дата прийняття позивачем рішення про звернення до суду за захистом порушених прав), тому розмір пені за період із 01.07.2014 року по 10.12.2014 року складає 1901995,87 грн. (Розрахунок: 388 956, 21 грн. х 0,03 х 163 = 1901995,87 грн.).

Разом з тим, встановивши, що розмір нарахованої позивачем пені значно перевищує розмір завданих позивачу збитків колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зменшення нарахованої позивачем пені у відповідності до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст.551ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, взявши до уваги важкий фінансовий стан відповідача, знецінення національної валюти, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення нарахованої позивачем пені до 200 000 грн. у відповідності до вказаних вище положень ЦК України, а тому доводи апеляційної скарги, що стягнення пені суперечить ЗУ Про захист прав споживачів є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції невірно визначив вартість будівельних робіт, вартість квартири колегія суддів не бере до уваги, як необґрунтовані, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження іншої вартості.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Повно і всебічно з"ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені належними і допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ТОВ Будова-Захід - Калужної С. Р. залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 18 травня 2021 року.

Головуючий

Судді