Справа №766/3574/20 н/п 2/766/5224/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Білої А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Паламарчук Катерина Дмитрівна про визнання договору дійсним та визнання права власності на 1/3 частину майна в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Паламарчук Катерина Дмитрівна про визнання договору дійсним та визнання права власності на 1/3 частину майна в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після її смерті залишилося спадкове майно та відповідно була заведена спадкова справа № 21/2015. Спадкоємцями по зазначеній справі є він та його брат ОСОБА_2 .

До складу спадкового майна входить частина житлового будинку та земельна ділянка до нього розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Звернувшись до нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він не надав документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно, що входить до спадкової маси, в зв`язку з тим, що підставою набуття права власності у померлої є договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений 05.09.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через Херсонську регіональну біржу нерухомості було укладено договір №1683. У зв`язку із чим просить визнати договір купівлі-продажу 30/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , № 1683 укладений 05.09.03 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсним; визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/3 частину із 30/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, представник відповідача надала відзив на позовну заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв клопотань на адресу суду не надала.

Третя особа приватний нотаріус Паламарчук К.Д. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентарної справи № 1466, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідно

05.09.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Договір № 1683 купівлі-продажу, відповідно до умов якого у власність ОСОБА_4 перейшло 30/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Херсонській регіональній біржи нерухомості №1683 від 05.09.03. Вказаний договір було складено в письмовій формі та зареєстровано в Херсонському державному БТІ в реєстровій книзі № 140 за реєстровим № 942

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого м. Херсон, Комсомольським відділ ЗАГСу, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько записаний ОСОБА_5 , мати ОСОБА_4 , про що зроблений актовий запис №905.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений актовий запис №681.

З спадкової справи до майна померлої ОСОБА_4 встановлено, що спадкоємцями першої черги до майна померлої є її сини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Спадкова справа містить заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших спадкоємців судом не встановлено.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Паламарчук К.Д. від 29.01.2018року відмовлено відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті метері ОСОБА_4 на житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 ,, оскільки право власності за спадкодавцем ОСОБА_4 на житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 не зареєстроване.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вимогами статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Міністерство юстиції України за №17-12-44 від 10 квітня 1998 року роз`яснило, що угоди, укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржою.

Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст. ст. 227, 242 ЦК УРСР (1963 року) договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.2 ст.219 ЦК України, суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 392 ЦК України, передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об`єктом нерухомості та утримує його з 05.09.2003 року, угода купівлі-продажу в судовому порядку не визнавалась недійсною її сторонами, позивач, на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 ЗУ "Про власність", правомірно набула право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним до теперішнього часу. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу частини житлового будинку в судовому порядку немає.

Отже, судом встановлено, що сторонами були виконані всі вимоги діючого законодавства на момент укладення угоди купівлі-продажу, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, з 05.09.2003 року ОСОБА_4 правомірно володіла придбаними 30/100 частин житлового будинку та утримувала їх.

В той же час, після смерті матері ОСОБА_4 , позивач не має можливості скористатися своїм правом та прийняти спадщину на придбане спадкодавцем нерухоме майно через законодавчі зміни, а тому є необхідність захисту права власності позивача шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за ним право власності на 1/3 частину нерухомого майна, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 47,128, 153, 224 ЦК УРСР, ст.ст. 219, 220, 328, 334,392, 638,1216,1217, 1258,1261,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76,77,81, 89, 258, 263 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Паламарчук Катерина Дмитрівна про визнання договору дійсним та визнання права власності на 1/3 частину майна в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу 30/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , № 1683 укладений 05.09.03 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину із 30/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна