ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/639/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/30749/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року в складі судді Чевилюк З.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину в сумі 6026 грн. 75 коп., з урахуванням комісії, як компенсація половини оплати за навчання неповнолітньої ОСОБА_3 у Тернопільському коледжі Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» за період вересень 2020-червень 2021 року.

Позивач вказувала, що з відповідачем ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 лютого 2020 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , 2003 року народження. Після розлучення донька залишилась проживати з нею. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 березня 2020 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на неповнолітню доньку в розмірі 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що їх донька у 2020 році вступила та навчається на денній формі навчання у Тернопільському коледжі Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» на 1-му курсі. Відповідно до договору про навчання від 18 вересня 2020 року вартість навчання становить 24000 грн. за 2020-2022 роки. Витрати за 1 та 2 семестри понесла виключно позивач. Вказуючи на те, що витрати на навчання їх неповнолітньої доньки є особливим обставинами пов`язаними із розвитком здібностей дитини, тому згідно ст. 185 СК України є додатковими витратами у яких зобов`язаний брати участь той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, тобто відповідач. Посилаючись на вказані обставини просила задоволити її позов.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила прийняти постанову, якою скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове яким задоволити позов. Апелянт вважає невірним посилання суду в рішенні на постанову Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі № 569/6838/15-ц, оскільки обставини, викладені в цьому судовому рішенні, є відмінними від обставин її позовної заяви. Вказує, що витрати на навчання є особливими обставинами, зумовленими саме розвитком здібностей дитини, адже донька мріяла про отримання вищої освіти, а також бажає бути спеціалістом у вибраній професії. Донька гарно навчається та має успіхи в навчанні. Також вказує, що за положенням ст.185 СК України саме до компетенції суду відноситься визначення особливих обставин, які зумовлюють необхідність додаткових витрат на дитину, яка знаходиться на утримання батьків. На думку апелянта, навчання доньки, яка є неповнолітньою і перебуває на утриманні батьків, і є тими особливими обставинами.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.03.2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі договору про навчання від 18.09.2020 року неповнолітня ОСОБА_6 вступила до Тернопільського коледжу Вищого навчального закладу Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» за спеціальністю «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа» зі строком навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2022 року. Загальна вартість навчання становить 24 000,00 грн., а за рік 12 000 грн. Пунктом 5.3 договору передбачено, що оплата за рік навчання вноситься готівкою по семестрах.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини на підставі норм ст. 185 Сімейного кодексу.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року в справі № 569/6838/15, від 10.10.2019 року в справі № 638/13860/16, від 16.10.2020 року в справі № 219/1766/18, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, що витрати на навчання є особливими обставинами, зумовленими саме розвитком здібностей дитини, донька мріяла про отримання вищої освіти, а також бажає бути спеціалістом у вибраній професії, а тому навчання доньки, яка є неповнолітньою і перебуває на утриманні батьків, і є тими особливими обставинами, передбаченими ст. 185 СК України, слід відхилити.

Такі твердження апелянта суперечать нормам сімейного законодавства та правовим позиціям Верховного Суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року в складі судді Чевилюк З.А. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2021 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова