Єдиний унікальний номер справи 2-4378/2009
Провадження №22-ц/812/1747/21 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 26 липня 2021 року,у приміщенні того ж суду, головуючим суддею Коваленко І.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О., щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

30 квітня 2021 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Донець А.М. звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця Куліченко Д.О., яку обґрунтовував наступним.
З 2018 року Інгульським відділом ДВС у м. Миколаєві Південного РУ Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється виконавче провадження №59647550 та №7015541 про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 у розмірі 50 % від заробітної плати. Відрахування відбувається з заробітної плати ОСОБА_1 роботодавцем - Військовою частиною НОМЕР_1 .
У грудні 2020 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №61387342 по стягненню з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.04.2010 у справі №2-4378/2009. Точна дата відкриття виконавчого провадження невідома, оскільки він не отримував будь-які документи за виконавчим провадженням від приватного виконавця.
09 грудня 2020 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №58323147 у розмірі 20% від заробітної плати боржника до погашення заборгованості.
ОСОБА_1 з довідки про доходи дізнався, що з нього утримується 70% заробітної плати, чим порушено норми Закон України «Про виконавче провадження», КЗпП України, Закон України «Про оплату праці». Порушення прав ОСОБА_1 відбулось внаслідок дій приватного виконавця, який отримавши звіт від роботодавця про розмір утримань з боржника достеменно встановив, що розмір утримань становить 70%, що перевищує встановлений законом розмір у 50%, і таке перевищення не пов`язане з стягненням аліментів на неповнолітніх дітей.
Посилаючись на викладені обставини, просить визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 09 грудня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника у виконавчому поводженні № 61387342 та зобов`язати приватного виконавця скасувати вказану постанову і повернути виконавчий лист стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статі 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того просив поновити строк на звернення до суду зі скаргою.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2021 року строк поновлено та скаргу задоволено частково.
Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. щодо винесення постанови від 09 грудня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника у виконавчому поводженні № 61387342.
Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. скасувати вказану постанову у виконавчому поводженні № 61387342, винесену відносно боржника ОСОБА_1 . В іншій частині вимог скарги відмовлено.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду І інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати названу ухвалу та відмовити в задоволені скарги в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О., щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника та зобов`язання вчинити певні дії відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так, задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що постанова є неправомірною, так як приватним виконавцем не було враховано відсоток стягнення із заробітної плати боржника аліментів, розмір яких складає 50 %, а тому скарга в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця із винесення оспорюваної постанови та зобов`язання його її скасувати підлягала задоволенню.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду не погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, вважає його висновки не вірними, не законними та не обґрунтованими.

За Конституцією України, ст. 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним положенням процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, на виконанні Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного РУ Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадження №59647550 та №7015541 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 у розмірі 50 % від заробітної плати. Відрахування здійснюється з заробітної плати ОСОБА_1 . Військовою частиною НОМЕР_1 .
Станом на 21 квітня 2021 року відкрито виконавчі провадження №59647550 та №7015541, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників, а також відомостями Автоматизованої системи виконавчих проваджень (т.2 а.с. 130-131).
Виконавче провадження №59647550 про стягнення аліментів, стягувачем по якому є ОСОБА_4 відкрито 20 травня 2014 року, а виконавче провадження № 7015541 про стягнення аліментів, стягувачем по якому є ОСОБА_5 відкрито 26 липня 2019 року.
Із довідки Військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2021 № 642/9521 вбачається, що по виконавчому провадженню № 59647550 частка утримання із заробітної плати ОСОБА_1 згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 23 грудня 2020 року складає 50 %.
Крім того, інформацією з Єдиного реєстру боржників та відомостями Автоматизованої системи виконавчих проваджень підтверджується, що на примусовому виконанні приватного виконавця Куліченка Д.О. перебуває виконавче провадження № 61387342 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ТОВ «Глобал Спліт», яке відкрито 25 лютого 2020 року.
Вказане виконавче провадження стосується виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2009 року по справі № 2-4378/2009 про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Глобал Спліт») заборгованості по кредитному договору.
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2021 № 642/9521 також підтверджується, що по виконавчому провадженню № 61387342 відсоток утримання із заробітної плати ОСОБА_1 згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 09 грудня 2020 року складає 20 %, яку боржник і оскаржує.
Відповідно до частини першої статті 447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з вимогами статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Норми статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з статтею 50 вказаного Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до положень статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 є помилковим.

Досліджені судом докази свідчать, що заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Глобал Спліт», яка становить 222 793 гривень 23 копійок, виконавче провадження по виконанню якого відкрито ще 25 лютого 2020 року.

Доказів наявності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, а також майна достатнього для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, матеріали справи не містять. Боржник таких доказів суду також не представив.

Посилання скаржника на те, що постанова приватного виконавця від 09 грудня 2020 року про звернення стягнення на доходи боржника є неправомірною, оскільки в нього відраховується 70% від доходу про трьом виконавчим провадженням, а відповідно до закону повинно не більше 50%, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки 50% відрахувань ОСОБА_1 це стягнення по аліментними зобов`язаннями, а інші 20% за виконавчим листом по справі № 2-4378/2009, що відповідає положенням статті 68 Закону України «Про виконавче провадження».
А тому, приватний виконавець Куліченко Д.О. при винесені постанови 09 грудня 2020 року, діяв в межах правового кола та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення, про відмову в задоволені скарги ОСОБА_1 .

Беручи до уваги, що викладені у апеляційній скарзі приватного виконавця Куліченка Д.О. доводи задоволені судом апеляційної інстанції, то згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з боржника на користь приватного виконавця підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 454 гривні.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О., щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича 454 гривні судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів.

Головуючий: П.П. Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

________________________________________________

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2021 року.