Справа № 509/221/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

судді Жижки О.В.

секретар Майорова Ю.С.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 9300 грн., як безпідставно утримане майно, 100 000 грн., в якості відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 21.04.2019 року на вулиці Пантелеймонівській, буд. 21 в м. Одесі позивач передала відповідачу 9300 грн. Ці кошти передавались для оформлення відповідачем на ім`я позивача закордонного паспорту. Ніяких дій для оформлення паспорту відповідач не вчиняла, однак кошти не повернула. Щоб мати змогу дати відповідачу 9300 грн., позивач 21.04.2020 року здала до ломбарду на вулиці Пантелеймонівській, буд. 21 в м. Одесі свої коштовності. Звичайно, що оцінювальна вартість прикрас позивача ломбардом була значно нижчою їх ринкової вартості. Оскільки відповідач не повернула кошти позивачу, позивач не змогла отримати назад у ломбарді свої речі та втратила їх. З огляду на вказане, у зв`язку з непорядними діями відповідача (позивач вважає, що вона не збиралася виконувати свою обіцянку щодо паспорта та шахрайським шляхом заволоділа грошима позивача) позивачу завдано шкоди не лише на суму 9300 грн., але більш суттєвою шкодою стала втрата коштовностей, вартість яких позивач визначає у сумі 100 000 грн. Позивач вважає, що відповідач має повернути отримані кошти та компенсувати вартість прикрас. З приводу незаконних дій відповідача, позивач зверталася до поліції, однак з доданих до позову відповідей вбачається, що складу кримінального правопорушення у її діях поліція не встановила. Разом з тим, з доданої до позову копії Висновку поліції від 16.05.2018 року вбачається встановлений факт передачі коштів та причина їх передачі. Позивач вважає, що відповідач утримує кошти у сумі 9300 грн. без достатньої правової підстави. Через порушення відповідачем свого зобов`язання позивачу спричинена моральна шкода у сумі 100 000 грн., що зумовлено значними моральними стражданнями та душевними переживаннями позивача, який роками перебуває у постійному стресі, що не дає позитивних наслідків для загального самопочуття.

14 січня 2021 року, разом з позовною заявою, позивачем надано до Овідіопольського районного суду Одеської області клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати від ПП «Ломбард Партнер» Вівенко і Компанія» матеріали за прийняттям закладу від 21.04.2018 року № , Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області копії матеріалів за зверненням ОСОБА_1 від 07.05.2018 року № 6277, мотивуючи тим, що вказані матеріали дадуть можливість перевірити кількість та вартість переданого у заклад майна, підтвердження безпідставного утримання відповідачем коштів позивача та спричинення матеріальної та моральної шкоди позивачу.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.01.2021 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання на 24.02.2021 та звільнено позивача від сплати судового збору, у зв`язку з тяжким матеріальним станом.

16.02.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що він від`їжджає до лікарні до батька.

В судовому засідання 24.02.2021 року представник позивача просив суд здійснити заміну неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного ОСОБА_2 та витребувати від ПП «Ломбард Партнер» Вівенко і Компанія» матеріали за прийняттям закладу від 21.04.2018 року №, від Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області копії матеріалів за зверненням ОСОБА_1 від 07.05.2018 року №6277.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2021 замінено відповідача - ОСОБА_3 - на належного відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.02.2021 витребувано у Відділення поліції № 1 Одеського районного управлення поліції № 2 ГУНП в Одеській області належним чином посвідчені копії матеріалів за зверненням ОСОБА_1 від 07.05.2018 року № 6277.

У зв`язку з наведеним, підготовче засідання було відкладено на 22.03.2021.

22.03.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з захворюванням її та дітей на ковід.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.03.2021 було продовжено строк підготовчого засідання та його проведення призначене на 19.04.2021.

В судове засідання 19.04.2021 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив, у зв`язку з чим, суд, враховуючи думку позивача, своєю ухвалою від 19.04.2021 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 27.04.2021.

В судовому засіданні 27.04.2021 позивач позов підтримав.

В судовому засіданні 27.04.2021 відповідач проти задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.05.2018 ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області з заявою №6277, в якій вказала, що передала грошові кошти у сумі 9300 грн. ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 для оформлення загранпаспорту, остання усну домовленість не виконала, гроші не віддає.

Згідно з листом Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області б/н б/д достатніх даних, що дають змогу встановити кваліфікацію дії осіб, про які йдеться в заяві, інших обов`язкових даних, що є необхідним для внесення відомостей до ЄРДР немає.

Згідно з висновком від 16.05.2018 вирішено матеріали за заявою від 07.05.2018 №6277 вважати розглянутими, та вказано, що 07.05.2018 до чергової частини ВП надійшли матеріали звернення ОСОБА_1 про те, що 21.04.2018 вона добровільно передала грошові кошти у сумі 9300 грн. ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 , для оформлення паспорту громадянина для виїзду за кордон.

Отже, у цьому висновку не було встановлено факту передачі коштів та причини їх передачі, як то стверджує позивач у позові, а лише констатовано інформацію, вказану у заяві позивача від 07.05.2018.

Враховуючи вищенаведене, суд не може достеменно встановити факт передачі грошових коштів позивачем відповідачу, оскільки ніяких доказів цього позивачем суду не надано.

Відповідно до документу про прийняття закладу від 21.04.2018 № ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробила закладу у ПП «Ломбард Партнер» Вівенко і Компанія» у вигляді дорогоцінних виробів (ланцюги, каблучки), отримавши фінансовий кредит у розмірі 9300,00 грн.

Таким чином, здійснення закладу позивачем дійсно підтверджується матеріалами справи, однак встановити, з якою метою цей заклад був зроблений, тобто для чого були отримані кошти за нього, і їх подальшу передачу позивачу не вбачається за можливе.

У зв`язку з наведеним, не можуть бути взяті до уваги й товарні чеки, з яких вбачається вартість прикрас, оскільки позивач не зміг підтвердити належними доказами, що вартість закладу була передана відповідачу і для цієї передачі його було зроблено.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правовими підставами позову позивач вказує ст.ст. 509,526,611 ЦК України, які стосуються виконання зобов`язання, однак позивачем не доведено, а судом не встановлено, що між позивачем та відповідачем були наявні договірні зобов`язання.

При цьому, позивач, вважаючи, що відповідач утримує кошти у сумі 9300 грн. без достатньої правової підстави, послався у позові на ст. 1212 ЦК України, яка регулює недоговірні зобов`язання.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Однак, позивачем не доведено, що відповідач, взагалі набув майно позивача (грошові кошти), а тому повинен його повернути позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів передачі відповідачу грошових коштів у розмірі 9300,00 грн., а тому у позові в цій частині слід відмовити.

Враховуючи, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. є похідними вимогами від основної про повернення 9300 грн, в задоволенні якої відмовлено, у зв`язку з недоведеністю, в їх задоволенні також необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Овідіопольський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 28.04.2021 року.

Cуддя О.В. Жижка