Провадження № 6/127/312/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Курбатової І.Л.,

при секретарі судового засідання Кобріній Г. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці подання старшого державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) Варгас С.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Дане подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні в відділі знаходиться виконавче провадження №63958574 з виконання виконавчого листа №127/30388/19 виданого 09.12.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 23894,52 грн.

Заявник повідомила, що судове рішення не виконано, боржник борг не сплатив, державним виконавцем вжиті заходи з примусового виконання, однак заборгованість не погашена. У зв`язку із викладеним, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець не з`явилася, про дату, час та місце розгляду подання повідомлена в порядку, визначеному чинним законодавством.Від державного виконавця 21.04.2021 року надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на виконанні у Староміському відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавчий лист №127/30388/19 виданий 09.12.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 23894,52 грн.

З матеріалів подання слідує, що державним виконавцем в межах виконавчих проваджень здійснювали заходи з примусового виконання цього виконавчого листа, зокрема здійснено арешт майна та коштів боржника, а також проводилися заходи щодо виявлення доходів, транспортних засобів боржника.

Як слідує зі змісту подання, боржник з`являвся до державного виконавця та надав пояснення з приводу виконання своїх зобов`язань. Так, ОСОБА_1 у своїх поясненнях від 10.03.2021 року повідомив державного виконавця, що не знав куди сплачувати кошти та вказав, що сплачуватиме щомісяця 300 гривень.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання.

Виходячи з аналізу вказаних норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обов`язку. Тобто, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv.Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника в праві виїзду за межі України виникає в державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду. Сам факт відкриття виконавчих проваджень та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов`язків. Відсутність доходів, відсутність майна на яке можна провести стягнення не свідчить про умисел в невиконанні рішень суду. Крім того, суд звертає увагу, що боржник з`явився до державного виконавця, надав свої пояснення та повідомив, що сплачуватиме борг у сумі 300 гривень щомісяця.

Тому, за поданої сукупності доказів та за відсутності належних доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання обов`язків, не вбачається достатніх підстав для прийняття рішення про тимчасове обмеження в правах, передбачених ст. 33 Конституції України, ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.260, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: