Провадження № 22-ц/801/760/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 рокуСправа № 127/17584/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Голова правління ОСББ «Келецька 111» Богацька Світлана Олександрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 цивільну справу за апеляційною скаргою Голови правління ОСББ «Келецька 111» Богацької Світлани Олександрівни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Антонюка В.В., в залі суду,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Голови правління ОСББ «Келецька 111» Богацької Світлани Олександрівни про усунення перешкод у користуванні допоміжним (нежитловим) приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є співвласником ОСББ «Келецька 111», головою правління даного ОСББ обрано ОСОБА_2 .. Позивач є особою з інвалідністю другої групи з дитинства та у зв`язку із захворюванням вимушений використовувати інвалідне крісло - коляску. На першому поверсі 4-го під`їзду даного будинку знаходиться колясочна, тобто допоміжне (нежитлове) приміщення для зберігання належного мешканцям майна: дитячих колясок, санок тощо. Відповідно до технічного паспорту першого поверху, приміщення колясочної зазначено під №112а.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.04.2003 зобов`язано начальника ЖЕК-10 надати ОСОБА_1 в користування для використання за цільовим призначенням зберігання інвалідного крісла - коляски нежиле приміщення колясочної, розташованої в 4 під`їзді будинку АДРЕСА_2 .

Доступ до колясочної здійснюється через вхідні двері, ключі від яких знаходились і у позивача, однак відповідач змінила замок на вхідних дверях колясочної, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості доступу до цього приміщення. Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо надання дубліката ключів від допоміжних приміщень, співвласником яких він також являється, проте відповідач безпідставно відмовила позивачу надати дублікат ключів від колясочної та наскрізного проходу.

З приводу таких дій відповідача він звертався із заявою до відділу поліції, однак йому було роз`яснено про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення та рекомендовано вирішувати питання в порядку цивільного судочинства.

Вважаючи, що діями відповідача йому створено перешкоди у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, позивач звернувшись в суд з даним позовом просив зобов`язати Голову правління ОСББ «Келецька 111» Богацьку С.О. усунути перешкоди у користуванні допоміжним (нежитловим) приміщенням колясочної та наскрізним проходом (пожежним виходом) на першому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 шляхом надання вільного доступу ОСОБА_1 до приміщень колясочної та наскрізного проходу (пожежного виходу) на першому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Зобов`язано Голову правління ОСББ «Келецька 111» Богацьку С.О. усунути перешкоди у користуванні допоміжним (нежитловим) приміщенням колясочної та наскрізним проходом (пожежним виходом) на першому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 шляхом надання вільного доступу ОСОБА_1 до приміщень колясочної та наскрізного проходу (пожежного виходу) на першому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Стягнуто із Голови правління ОСББ «Келецька 111» Богацької Світлани Олександрівни на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне допоміжне (нежитлове) приміщення колясочна не є житловим приміщенням та знаходиться у власності співвласників будинку АДРЕСА_2 , а обмеження позивача у користуванні даним допоміжним (нежитловим) приміщенням порушує його права.

Не погодившись із вказаним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року, Голова правління ОСББ «Келецька 111» Богацька С.О. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до технічного паспорта першого поверху 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , спірне приміщення під №112а є приміщенням загального користування всіх мешканців будинку, дублікат ключа від спірного приміщення був виготовлений зокрема і на родину позивача, однак останній відмовився його отримувати.

Також подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції надав значення лише поясненням свідка, який є упередженою та залежною від позивача особою. Заявник апеляційної скарги не заперечує проти висновків суду щодо права спільного користування мешканців під`їзду приміщенням колясочної, однак заперечує проти користування позивачем пожежним виходом, як основним і можливістю закривати чи залишати його відкритим на власний розсуд.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду 29 березня 2021 року від представника позивача, останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні Голова правління ОСББ «Келецька 111» Богацька С.О. та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так, судом встановлено, що згідно із довідкою за №26/11, виданою ОСББ «Келецька 111», позивач зареєстрований та є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК за №313745 від 13.05.2010 та виписки з історії хвороби №5016, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з дитинства, безстроково (а.с. 9,19).

З матеріалів справи видно, що на першому поверсі 4-го під`їзду будинку по АДРЕСА_2 знаходиться нежиле приміщення - колясочна під №112а, тобто допоміжне (нежитлове) приміщення для зберігання належного мешканцям майна.

Звернувшись в суд з позовом, позивачем ОСОБА_1 вказано, що Головою правління ОСББ «Келецька 111» ОСОБА_2 створено йому перешкоди у користуванні вказаним допоміжним (нежитловим) приміщенням колясочної та наскрізним проходом (пожежним виходом), які просив усунути.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивача обмежено у користуванні вказаним допоміжним (нежитловим) приміщенням, чим порушено його права.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду, з огляду на наступне.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійснені.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною четвертою статті 4 ЖК визначено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 1 частини першої та частина друга статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09 листопада 2011 року у справі №1-22/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Положеннями частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, вказані позивачем обставини щодо відмови голови ОСББ у наданні йому дубліката ключів від допоміжного приміщення - колясочної, співвласником якого він також являється, не підтверджені будь-якими належними і допустимими доказами, і взагалі спростовуються листами Голови ОСББ «Келецька 111» Богацької С.О. від 01.12.2020 та від 17.12.2020, що містяться у матеріалах справи (а.с. 76,88), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 було направлено дублікат ключа від приміщення вказаної колясочної в окремому конверті з описом вкладення до цінного листа.

При цьому, як зазначила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , заміна ключів колясочної була здійснена з метою збереження матеріальних речей усіх співвласників будинку, оскільки спірне приміщення під №112а (колясочна) є приміщенням загального користування всіх мешканців будинку і використовується за призначенням. Обставини щодо використання приміщення під №112а (колясочна) усіма співвласниками будинку не заперечується представником позивача.

Посилання позивача на ту обставину, що він звертався в поліцію з приводу ненадання головою ОСББ ОСОБА_2 дублікату ключів від колясочної не заслуговують на увагу, оскільки сам факт звернення із такою заявою не може свідчити про неправомірність дій останньої, а згідно відповідей Вишенського відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області, що містяться в матеріалах справи (а.с. 17,18) протиправності дій ОСОБА_2 не встановлено та рекомендовано відносини, що склались між сторонами, вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині усунення перешкод позивачу у користуванні наскрізним проходом (пожежним виходом), суд першої інстанції свій висновок взагалі не обгрунтував і до того ж не прийняв до уваги наступне.

За змістом п. 3.7.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних, технічних та інших заходів, спрямованих на попередження пожеж, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для швидкого виклику пожежних підрозділів та успішного гасіння пожеж.

Пункт 2.37 глави ІІІ. Загальні вимоги пожежної безпеки до утримання територій, будинків, приміщень, споруд, евакуаційних шляхів і виходів Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України №1714 від 30.12.2014 передбачає, що не допускається забивати, заварювати, замикати на замки, болтові з`єднання та інші запори, що важко відчиняються зсередини, двері на шляхах евакуації та евакуаційних виходах.

Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач своїми діями порушує Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій та Правил пожежної безпеки, а також те, що проживаючи в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 , йому створюються перешкоди в користуванні пожежним виходом, який призначений для загального користування усіма мешканцями вказаного будинку, як і не надано доказів того, що вказаний пожежний вихід відповідачем зачинено на замок.

Таким чином, будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу створено перешкоди у користуванні допоміжними приміщеннями, матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, а позивач ОСОБА_1 як особа з інвалідністю II групи звільнений від сплати судових витрат, тому судові витрати, понесені Головою правління ОСББ «Келецька 111» Богацькою Світланою Олександрівною у зв`язку з переглядом справи в суді за апеляційної інстанції в розмірі 1 261,20 гривень слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Голови правління ОСББ «Келецька 111» Богацької Світлани Олександрівни задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови правління ОСББ «Келецька 111» Богацької Світлани Олександрівни про усунення перешкод у користуванні допоміжним (нежитловим) приміщенням, відмовити.

Судові витрати, понесені Головою правління ОСББ «Келецька 111» ОСОБА_2 за розгляд апеляційної скарги в розмірі 1 261,20 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук