ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» жовтня 2021 року

м. Харків

справа № 638/4328/21

провадження № 22ц/818/4875/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року в складі судді Цвіра Д.М.

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № DNH4KS23261232 від 13 квітня 2006 року у розмірі 20 764,35 грн станом на 10 березня 2021 року, яка складається з заборгованості за кредитом 2573,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 18 117,17 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 74,18 грн, судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - повернуто, роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись з ухвалою судді Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні ухвали суд першої інстанції не врахував, що позовну заяву подано представником банку за довіреністю, як це передбачено вимогами чинного законодавства, а тому підстав для повернення позовної заяви не вбачається. Зазначив, що даний спір відноситься до малозначних справ, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму, а довіреність на право представляти інтереси позивача видана уповноваженою на це особою.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити, ухвалу судді скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що до позовної заяви не додано належних доказів, що підтверджують повноваження представника позивача.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України).

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Згідно частини 1 статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею185 ЦПК України.

Частини 1, 2, 3 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні суду першої інстанції перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № DNH4KS23261232 від 13 квітня 2006 року у розмірі 20 764,35 грн станом на 10 березня 2021 року, яка складається з заборгованості за кредитом 2573,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 18 117,17 грн, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 74,18 грн, судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

На підтвердження своїх повноважень Гребенюк О.С. до позовної заяви надав копію довіреності № 3084-К-Н-О від 11 серпня 2020 року, що підписана Головою Правління Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Петром Крумханзлом, який діє на підставі статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року № 712), погоджено Національним банком України 06 вересня 2019 року), Протоколу № 1 від 10 січня 2018 року засідання Наглядової ради банку і рішення Правління Національного банку України 08 лютого 2018 року, відповідно до якої Гребенюку О.С., як представнику, надані права представляти інтереси банку з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, зокрема, подавати, підписувати, пред`являти позови.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 статті 62 ЦПК України визначено, що довіреність від юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

При цьому, суд не звернув увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно вимог статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі 20 764,35 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227000,00 грн), тому дана справа відноситься до малозначних.

Позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», підписана представником позивача Гребенюком О.С., який діє на підставі довіреності № 3084-К-Н-О від 11 серпня 2020 року.

Вказана довіреність видана Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» в особі Голови Правління Петром Крумхазлом на підставі Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (рішенням вищого органу) від 5 червня 2019 № 594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 № 712), погодженого Національним банком України 06 вересня 2019), Протоколу №1 від 10 січня 2018 засідання Наглядової Ради БАНКУ і рішення Правління Національного банку України 08 лютого 2018 року. Довіреність є чинною строком до 04 серпня 2022 року.

Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Частиною 1 статті 248 ЦК України визначено перелік правових підстав для припинення представництва за довіреністю, а саме у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видано довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Таким чином, посилання суду першої інстанції, на те, що до позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підписаної представником Гребенюком О.С., надано довіреність № 3084-К-Н-О від 11 серпня 2020 року, за підписом Голови Правління Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Петром Крумханзлом, тоді як на час звернення до суду з позовом, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб змінено керівника юридичної особи Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не свідчить про відсутність у представника Гребенюка О.С. повноважень на підписання та звернення до суду з позовом від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», оскільки видана на його ім`я довіреність у встановленому законом порядку не скасована, а зміна керівника не припиняє дії довіреності.

Отже, позовна заява у малозначній справі підписана представником за довіреністю, підстав для висновку про відсутність повноважень представника не вбачається.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, п.4 ч.1 ст.376, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2021 року.