Справа № 587/423/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді - Черних О.М., за участю секретаря судового засідання - Токаревої В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2), Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, а/с № 272) про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, заперечень

03 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати матеріальної шкоди в розмірі 17834 грн. 03 коп. та моральної в розмірі 5000 грн.

В подальшому свої вимоги уточнив, залучивши в якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ТзДВ «Експрес Страхування» та МТСБ України

Свої вимоги мотивував такими обставинами:

21 грудня 2015 року близько 11 години 15 хвилин у м. Суми в районі банку «Укрсоцбанк», по вул.. Сумсько-Київських дивізій сталось ДТП, в ході якого був пошкоджений його автомобіль марки ДЕУ Нексія р.н. НОМЕР_1 . Вважає, що в даній ДТП винен водій автомобіля СНERI Веаt НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власницею автомобіля, яким керував ОСОБА_2 , її цивільна відповідальність була застрахована в ТзДВ «Експрес Страхування», проте відповідачі в добровільному порядку заподіяну йому шкоду не відшкодували, а тому просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 17834 грн. 03 коп. та моральної в розмірі 5000 грн.

22 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та МТСБ України про відшкодування йому майнової шкоди в розмірі 33088 грн. 74 коп. та 10 000 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що не заперечував факту ДТП, яке зазначив ОСОБА_1 , проте не погоджується з тим, що вона сталась з його вини. Вважає, що саме внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 відбулось зіткнення транспортних засобів, у зв`язку з чим його автомобіль отримав механічні ушкодження і відновлювальна вартість автомобіля СНERI Веаt НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , складає 33088 грн. 74 коп. Зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, а тому він просив суд стягнути матеріальну шкоду з МТСБ України на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому вказав, що він, як законний користувач сплатив витрати на ремонт особисто, а тому просив саме на його користь стягнути понесені ним матеріальні збитки. Крім того зазначив, що у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_1 йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 грн.

ТзДВ заперечує проти позову ОСОБА_1 , направило до суду письмове заперечення, вказавши, що 18 березня 2015 року між ТДВ "Експрес Страхування" та ОСОБА_4 було укладено поліс № АІ /7387713 обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу СНERI Веаt ВМ 7948 АТ. Вказали, що цивільно-правова відповідальність настає внаслідок встановлення вини, проте вину ОСОБА_2 не було встановлено, а тому підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 не вбачається.

МТСБ України проти зустрічного позову заперечувало. В своїх обґрунтуваннях посилаються на те, що відсутні матеріали, які б вказували на вину ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яка сталась 21 грудня 2015 року близько у м. Суми в районі банку «Укрсоцбанк», по вул.. Сумсько-Київських дивізій, в ході якої було пошкоджено автомобіль ОСОБА_3 - СНERI Веаt НОМЕР_2 , а тому підстав для задоволення позову немає.

Позиція суду

Суд вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 21 грудня 2015 року близько 11 години 15 хвилин у м. Суми в районі банку «Укрсоцбанк», по вул.. Сумсько-Київських дивізій сталось ДТП, в ході якої були пошкоджені автомобіль марки ДЕУ Нексія р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіль СНERI Веаt НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Даний факт сторонами не заперечується.

Згідно звіту оцінювача ОСОБА_5 від 28 грудня 2015 року розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу - ДЕУ Нексія д.н. НОМЕР_1 складає 17234 грн. 03 коп. (т.1 а.с. 5-8)

Відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

25 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ щодо вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 21.12.15 р. В свою чергу, МТСБУ надіслало ОСОБА_2 інформаційний лист стосовно пакету документів які є необхідними для оформлення та виплати страхового відшкодування. (т.1 а.с.47-50).

Згідно експертної оцінки майна - звіту №003/2016 від 01.03.2016 року вартість відновлювальних робіт автомобіля СНERI Веаt НОМЕР_2 , без врахування ПДВ складала - 27170,42 грн. (т.1 а.с.71-81).

18 березня 2015 року ОСОБА_3 уклала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7387713 з ТДВ «Експрес Страхування». Відповідно до вказаного Поліса ОСОБА_3 застрахувала свої майнові інтереси пов`язані з відшкодуванням шкоди при експлуатації транспортного засобу СНERI Веаt ВМ 7948 АТ . Ліміт відповідальності 50 000 грн., розмір франшизи 510 грн. (т.1 а.с. 95).

За ухвалою суду була призначена судова автотехнічна експертиза, згідно висновку від 30.06.2021 року № СЕ-19/119-21/5372-ІТ, експертом Кривенко С.В. встановлено, що в дорожньо-транспортній пригоді яка сталася в м. Суми в районі банку «Укрсоцбанк», по вул.. Сумсько-Київських дивізій, 21 грудня 2015 року в якій були пошкоджені автомобілі ДЕУ Нексія р.н. НОМЕР_1 і автомобіль СНERI Веаt НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 порушив пункт 10.1 ПДР України, що находяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а водій ОСОБА_2 порушив пункти 8.5.1, 11.4, 14.6 «е» ПДР України, що знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Нормативно-правове обґрунтування

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до положень частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з пунктами 39.1, 39.2 статті 39 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, завдану третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Статут МТСБУ затверджується зборами засновників (членів) МТСБУ, погоджується з Уповноваженим органом та реєструється відповідно до вимог законодавства. МТСБУ не може виступати засновником чи співзасновником юридичних осіб, що займаються підприємницькою діяльністю та/або мають на меті одержання прибутку. Основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій, тощо.

Згідно з пунктами 44.1, 44.2 статті 44 Закону № 1961-IV органами управління та контролю МТСБУ є: загальні збори членів МТСБУ; Координаційна рада МТСБУ; президія; дирекція; інші визначені Статутом МТСБУ органи. Структура, функції, компетенція, порядок формування та роботи органів управління та контролю МТСБУ визначаються Статутом МТСБУ з урахуванням положень цього Закону.

Відповідно до пунктів 51.2, 52.1 статті 51 Закону № 1961-IV членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ, зокрема, з таких підстав: подання страховиком заяви про припинення членства в МТСБУ або позбавлення статусу повного члена МТСБУ.

Згідно з пунктами 43.4 статті 43 Закону № 1961-IV кошти централізованих страхових резервних фондів, створених при МТСБУ, розміщуються з урахуванням безпечності, прибутковості та ліквідності і мають бути представлені активами таких категорій: грошові кошти на банківських рахунках, банківські депозити (вклади), цінні папери, що емітуються державою. Рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ.

Кошти, сплачені страховиками як базовий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, використовуються виключно для здійснення регламентних виплат, передбачених підпунктом «г» пункту 41.1 статті 41 цього Закону.

У першу чергу використовується гарантійний внесок того страховика, для виконання зобов`язань якого він здійснюється.

Кошти, сплачені страховиком як додатковий гарантійний внесок до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, використовуються для виконання зобов`язань такого страховика перед МТСБУ. Кошти, сплачені страховиком як додатковий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, також можуть використовуватися для виконання зобов`язань такого страховика за внутрішніми договорами страхування перед членами МТСБУ, а сплачений як додатковий гарантійний внесок до фонду страхових гарантій - для виконання зобов`язань цього страховика за договорами міжнародного страхування та правочинами, пов`язаними з перестрахуванням його відповідальності за договорами міжнародного страхування.

Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у ДТП, погоджене Протоколом Координаційної ради МТСБУ від 17 листопада 2014 року № 47/2014 та затверджене Протоколом Президії МТСБУ від 07 серпня 2014 року № 320/2014, розроблене відповідно до статті 43 Закону № 1961-IV та встановлює порядок і умови формування, використання та розміщення централізованого страхового резервного фонду захисту потерпілих у ДТП.

Згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 28 вересня 2016 року № 2446 рекомендовано Президії МТСБУ розглянути питання про здійснення виплат за рахунок коштів базового гарантійного внеску страховиків до ФЗП у ДТП, зокрема щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, завдану майну потерпілого.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Висновки за результатами розгляду

Судом встановлено, що предметом первісного позову є вимога ОСОБА_1 про відшкодування з відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ТзДВ «Експрес Страхування» в солідарному порядку завданої майнової шкоди у вигляді сплати відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 17834 грн. 03 коп.

Суд, вважає, що оскільки у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

А тому суд, вважає, що саме з ТДВ «Експрес Страхування» необхідно стягнути майнову шкоду заподіяну ОСОБА_1 з урахуванням франшизи в розмірі 510 грн., а з ОСОБА_2 510 грн.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 до МТСБ України , суд вважає, що вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, має абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа з-поміж тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Встановивши, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, мав технічний паспорт на автомобіль СНERI Веаt НОМЕР_2 , який був пошкоджений у результаті ДТП , тому він має право на відшкодування завданої шкоди.

Аналогічні за змістом висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц (провадження № 61-37571св18).

З огляду на наведене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач - ОСОБА_2 має право на відшкодування завданої майнової шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовільнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 15/2, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ) 17 324 грн. 03 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 510 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 - задовільнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України ( м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, а/с № 272, ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 33 088 грн. 74 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Черних