Провадження № 2/344/4111/21
У Х В А Л А

20 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаПриватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Тамара Дмитрівна про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адвокат Круць Володимир Миронович звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаПриватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Тамара Дмитрівна, місцезнаходження: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 24, офіс 5, про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

19 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Круць Володимир Миронович подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: нежитлове приміщення № 2, в плані літ «А», загальною площею 3,7 кв.м в будинку АДРЕСА_2 ; нежитлові приміщення № 1, 3, 4, в плані літ «А», загальною площею 40,7 кв.м в будинку АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 32,5 кв.м в будинку АДРЕСА_2 ; автомобіль марки MITSUBISHI, моделі OUTLANDER, тип-легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів частини першої статті 153 та частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяви про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову визначені статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України, в тому числі вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої).

Згідно правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відтак, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно роз`яснень пункту 6 постанови Пленуму Верхового Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між сторонами існує спір щодо визнання недійсним договору поділу майна подружжя, укладеного 13 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник позивача у заяві про забезпечення позову вказує на те, що договір про поділ майна подружжя не відповідає вимогам чинного законодавства та має бути визнаний судом недійсним, щоб унеможливити реалізацію відповідачем майна третім особам чи на торгах просить вжити заходи забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість реалізацію майна відповідачем без зазначення доказів, які б підтвердили таку можливість, а також без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також заявником не надано жодних доказів про те, що майно, яке перейшло за укладеним договором від 13 квітня 2021 року в особисту приватну власність відповідачу ОСОБА_2 , станом на час звернення до суду належить саме відповідачу.

Крім того, у заяві не вказано, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки матеріали заяви не містять достатньо обґрунтованих для забезпечення позову доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого виду забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 149-153, 247, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Круць Володимира Мироновича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаПриватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Тамара Дмитрівна про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мелещенко Л.В.