Справа № 716/21/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

з участю

секретаря - Кульки О.М.,

представника позивачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 звернулася до Заставнівського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 17.05.2012 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи із 22.06.2020 сторони спільно не проживають. Відповідач не цікавиться життям дітей, не надає їм матеріальну допомогу, діти перебувають на її утриманні.

Позивачка посилається на те, що на даний час вона не працює, оскільки перебуває у дикретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує допомогу в розмірі 860 грн. Як відомо позивачці, відповідач офіційно працевлаштований в Естонії та отримує заробітну плату від 30000 грн. на місяць. Дана обставина підтверджується копією трудового договору від 20.04.2020. Крім того відповідач має у власності транспортний засіб, земельну ділянку, є фізично здоровим, інших дітей не має. З цих підстав просила стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення їх повноліття, а також на утримання ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку.

В підготовчому засіданні до суду надійшла позовна заява про стягнення аліментів (в новій редакції) зі зміною предмету позову, яку підтримав представник позивачки ОСОБА_1 та просив стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня подання заяви і до їх повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку. В подальшому представник позивачки ОСОБА_1 зменшив розмір позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку.

Представник відповідача ОСОБА_2 в підготовчому засіданні заяви про зміну предмету та зменшення позовних вимог визнав повністю, не заперечував протий постановлення рішення в підготовчому засіданні. Зазначив, що відповідач отримує нерегулярні доходи, працюючи за кордоном. Має на утриманні батька, який прикутий до ліжка і потребує постійного

лікування. Відповідач має змогу і згідний сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), а на утримання відповідачки в розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення дочкою ОСОБА_8 трьохрічного віку.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, приймає визнання позову представником відповідача, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 ч.1 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідо до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі із 17.05.2012 року Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 11.12.2017 та серії НОМЕР_2 від 05.02.2020 відповідач ОСОБА_4 є батьком останніх.

Встановлено, що сторони не проживають спільно із 22.06.2020, не підтримують сімейних відносин.

Згідно довідки Горішньошеровецької сільської ради №2 від 05.01.2021 ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 разом із дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із довідки Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №38, за №01-13/3 від 04.01.2021 вбачається, що ОСОБА_9 працює на посаді вчителя інформатики в Чернівецькій загальноосвітній школи І-ІІІ ступенів №38 з 01.09.2017 та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 16.03.2020 по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлено, що добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено, стягнення за виконавчими документами відсутні, інших неповнолітних дітей не має. ОСОБА_4 є фізично здоровим чоловіком, працюючи за кордоном, має регулярний дохід, що свідчить про те, що останній спроможний заробляти та сплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому судом розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Утримання дитини є рівним обов`язком як матері, так і батька.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Приписами ч.3 ст. 183 СК України визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, відповідно до якої передбачено стягнення аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачка здійснює догляд за малолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення нею трьохрічного віку та не має можливості працювати для матеріального забезпечення своїх малолітніх дітей.

Крім того суд враховує те, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

З огляду вище наведеного та виключно в інтересах дітей щодо її кращого забезпечення, ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, потреби дітей, необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення їх гармонійного розвитку, приймаючи до уваги, розмір коштів на утримання дітей та дружини, визнаний відповідачем, суд вважає, що без погіршення матеріального становища відповідача, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, а також стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст. 75, 80, 84, 180,181, 182,184, 191 СК України, керуючись ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (ІПН НОМЕР_3 ), жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 11.01.2021 до їх повноліття.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (ІПН НОМЕР_3 ), жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_4 ), жительки АДРЕСА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи із 11.01.2021 і до досягнення донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання на 10:30 год. 23.04.2021. Встановити представнику позивача адвокату Венерському О.С. строк для подання доказів понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом справи до 19.04.2021 включно. Роз`яснити, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат буде залишена без розгляду.

Повний текст рішення складено 23.04.2021

Суддя О. Пухарєва