Провадження № 22-ц/4808/45/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Фр анківський апеляційний суд у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Бойчук І.В.,

секретаря Пацаган В.В.,

з участюа пелянта ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 29 вересня 2020 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 02 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року Державною іпотечною установою поданий позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.09.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №1258pv-08, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 250000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 18,5 % річних, з кінцевим терміном повернення 21.09.2023 року. Починаючи з 22.09.2009 року залишок по кредиту повинен щомісячно зменшуватись на 1488,10 доларів США. Відповідно до п.п.4.1, 4.2 договору позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 18,5 % річних. Також між Банком та відповідачем ОСОБА_1 29.10.2008р. укладено додаткову угоду до договору, згідно якої позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси до 21.09.2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань між Банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором. Також в забезпечення виконання зобов`язань між Банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно якого поручитель передала в іпотеку Банку домоволодіння по АДРЕСА_1 .

11 лютого 2015р. між Державною іпотечною установою (далі ДІУ) та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги №17/4-В. Починаючи з 17 вересня 2015 року Установа набула всі права вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , та право вимоги за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання позичальника за кредитним договором. Про здійснення такого відступлення позичальника проінформовано повідомленням №7399/11/2 від 15.10.2015р.

Через неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, станом на 18.06.2019 року утворилась заборгованість, яка складає 184 298,31 грн, з яких: по сумі основного боргу 82 469,57 грн; прострочені відсотки за користування кредитом 21 603,25 грн; пеня за прострочення сплати кредитних коштів 37 779,72 грн; інфляційні втрати 42 445,77 грн.

Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором в розмірі 184 298,31 грн та судові витрати (а.с.2-7, том 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за Кредитним договором в розмірі 141 852,54 грн, з яких: основна сума боргу - 82 469,57 грн, прострочені відсотки за користування кредитом - 21 603,25 грн, пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 37 779,72 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Державної іпотечної установи судові витрати у розмірі по 425, 56 грн з кожного. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.121-125, том 1).

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність.

Апелянт зазначив, що відповідно до довідки про залишок заборгованості по іпотечних кредитах, що були надані в забезпечення Державній іпотечній установі згідно договору застави майнових прав від 11.02.2015 року, за ним обчислюється заборгованість в сумі 3779,09 доларів США (запис №647). Виходячи з умов договору, останній платіж по кредитному договору повинен бути здійснений до 22.09.2023 року в сумі 1510,99 доларів США. Враховуючи те, що строк погашення основного зобов`язання настане тільки 22.09.2023 року, а з вимогою про дострокове погашення заборгованості позивач не звертався, то відповідно в позивача відсутні будь-які підстави для стягнення основної суми заборгованості. На думку апелянта, в даному випадку можна говорити лише про стягнення відсотків, нарахованих на суму заборгованості.

Щодо нарахування пені, звертає увагу суду на те, що з наданого позивачем розрахунку вбачається, що здійснено нарахування пені на суму основного боргу 3779,09 доларів США (82 469,57 грн). Пеня нараховується на несвоєчасно виконане зобов`язання. А оскільки строк виконання основного зобов`язання не настав, тому підстав для нарахування пені на основну суму заборгованості у позивача немає.

З цих підстав просить скасувати рішення суду в частині стягнення основної суми боргу в сумі 82 469,57 грн та пені в сумі 37 779,72 грн, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у стягненні основної суми боргу та пені (а.с.135, том 1).

Іншими учасниками рішення суду не оскаржено, тому переглядається апеляційним судом лише в оскарженій частині щодо задоволення позовних вимог.

Представником Державної іпотечної установи подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Зазначає, що про здійснення відступлення прав вимоги позичальника було проінформовано належним чином. Доказом заборгованості апелянта є довідка про залишки основної заборгованості за іпотечними кредитами, що були надані ДІУ згідно договору застави майнових прав №17/4 від 11.03.2015р. станом на 17.09.2015р., відповідно до якого залишок заборгованості за основною сумою боргу заборгованості складає 3779,08 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 82 469,57 грн. Саме цей розмір основної заборгованості (по тілу кредиту) взятий за основу для нарахування простроченої заборгованості, відсотків та інфляційних втрат. Заборгованість виникла через припинення сплати платежів по кредитному договору на рахунок ДІУ. Будь-яких доказів сплати залишку заборгованості на рахунок Установи, як того вимагають умови договору відступлення, апелянтом до суду першої інстанції не надано. Крім того, відповідно до п.3.4.2 договору відступлення права вимоги від 11.02.2015р., сторони домовилися про те, що у разі отримання грошових коштів від боржників в рахунок виконання зобов`язань за договорами, перелік яких зазначено у додатках до цього договору, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобов`язаний перерахувати на рахунок нового кредитора. Отже, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не може розумітися уповноваженою особою Державної іпотечної установи в контексті ст.527 ЦК України. Щодо посилань апелянта на безпідставність нарахування пені, то таке твердження є необґрунтованим, оскільки право нараховувати пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань передбачено нормами ЦК України. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги (а.с.151-156, том 1).

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилися відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином за адресами, вказаними в апеляційній скарзі.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 був укладений Договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1258pv-08 (а.с. 12-15, том 1).

Умовами п.п. 2.1 Кредитного договору Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 250000,00 дол. США з оплатою по процентній ставці 18,5 % річних. Пунктами 3.1, 3.2 Кредитного договору передбачено, що видача кредитних ресурсів за Кредитним договором проводиться на підставі письмових заяв Позичальника, за погодженням з Банком. Позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим Договором до 21 вересня 2023 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок.

Банк має право призупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовженні строку дії даного договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих відсотків по них, неустойки відповідно до умов даного договору, зокрема, у випадку порушення позичальником яких-небудь умов даного договору, у тому числі: позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі робив зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитом чи відсотками, відповідно до пунктів 3.2, 4.3, 4.4; позичальник за вимогою банку не сплатив у передбачених даним договором випадках неустойку (штраф, пеню): позичальник у період дії даного договору допускав порушення зобов`язань перед банком, передбачених договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором;. У випадку вимо7ги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів і сплаті відсотків позичальник зобов`язаний зробити повне погашення заборгованості за даним договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси і сплатити усі відсотки, протягом десяти банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Дострокове повернення кредитних ресурсів і сплата відсотків не звільняють позичальника від відповідальності, передбаченої розділом 6 даного договору, за порушення умов даного договору (пункт 3.4 договору).

Згідно пункту 3.5, у випадку несвоєчасного повернення кредиту чи несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитними ресурсами, як у випадку настання терміну повернення кредиту (його частиниґ0 і/чи терміну сплати відсотків, так і у випадку виникнення відповідно до умов даного договору зобов`язання позичальника достроково повернути кредитні ресурси і сплатити відсотки, банк має право видати наказ про примусову сплату боргового зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.6 договору, у випадку виникнення заборгованості з боку позичальника по сплаті відсотків за користування кредитом більше 3-х місяців, термін дії договору припиняється, а банк набуває право у відповідності до чинного законодавства звернути стягнення на заставне майно.

Пунктом 4 визначено порядок нарахування і сплати відсотків.

Позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по відсотковій ставці 18,5 процентів річних (пункт 4.1).

Нарахування відсотків проводиться за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування відсотків за день видачі кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Нарахування відсотків проводиться один раз на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 1 по останнє число місяця. Нарахування відсотків проводиться по методу «факт»/360 за кожний день користування кредитними ресурсами (пункт 4.2).

Позичальник сплачує відсотки щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. У зазначений строк сплачуються відсотки, нараховані за попередній календарний місяць. Відсотки сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок відсотків № НОМЕР_1 (пункт 4.3).

Позичальник сплачує відсотки за останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п.3.2 даного договору )пункт 4.4.).

Датою сплати відсотків є день зарахування необхідної суми на рахунок, зазначений у п. 4.3 (пункт 4.5).

За прострочення повернення кредитних ресурсів і/чи сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених пунктами 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 даного договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених даним договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити відсотки за увесь час фактичного користування кредитними ресурсами (пункт 6.1 договору).

У випадку, якщо сплачені позичальником Банку кошти недостатні для погашення виниклої до цього моменту загальної суми заборгованості, то погашення заборгованості виконується в наступній черговості: у першу чергу погашаються прострочені відсотки за користування кредитними ресурсами, у другу чергу - нараховані відсотки, а в третю сума основного боргу по кредиту, в четверту чергу пеня і штрафи (пункт 7.1 договору).

Згідно договору іпотеки від 23.09.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки (а.с.53-56, том 1).

Позивачем станом на 18.06.2019 року проведено розрахунок заборгованості за договором про іпотечний кредит №1258pv-08 перед Державною іпотечною установою, відповідно до якого заборгованість складає 184 298,31 грн., в тому числі по сумі основного боргу - 82 469,57 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 21 603,25 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 37 779,72 грн., інфляційні втрати - 42 445,77 грн. (а.с. 8, 9, 10, 11, том 1).

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 укладено Договори поруки. Умовами п.1.1 Договорів поруки Поручителі зобов`язуються перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором №1258pv-08 від 22.09.2008 року, укладеним між Кредитором та Божником, відповідно до якого Боржникові надано кредит у розмірі 250000,00 дол. США зі сплатою 18,5 % (вісімнадцять цілих п`ять десятих) процентів річних (а.с. 24-25, 27-29, 30-32, 33-35, том 1).

З Акту оцінки майна вбачається, що ОСОБА_3 передається в заставу філії "Прикарпатське регіональне управління" ВАТ Банк Фінанси та Кредит, як забезпечення по договору №1258pv-08 від 22.09.2008 року, наступне нерухоме майно: домоволодіння та земля, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 26, том 1).

11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та ПAT Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір відступлення права вимоги № 17/4-В. Вимогами пункту 1.2. Договору відступлення первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (Кредитними, Іпотеки, Поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору (включаючи Кредитний, Договори поруки та Іпотечний договір ОСОБА_8 ). Згідно з пунктом 2.1. Договору відступлення Пункт 1.2. Договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних (а.с.36-39, том 1).

З повідомлення Державної іпотечної установи встановлено, що ОСОБА_1 було поінформовано про відступлення Прав вимоги Банк «Фінанси та Кредит» на користь Державної іпотечної установи, у зв`язку прийняттям Національним Банком України Постанови № 612 від 17 вересня 2015р. (а.с.44-45, том 1).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.525,526,1048,1049,1050,1054 ЦК України, встановивши, що позивачем надано достатньо доказів укладення між позивачем та ОСОБА_1 кредитного договору, наявності заборгованості по ньому і з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню у судовому порядку, а також розмір пені у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції не в повній мірі погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

За загальними правилами, встановленими нормами статей 526,530,611,629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За правилами, встановленими частинами 2, 3 статті 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки, а за приписом частини 2 статті 1050 цього Кодексу прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування від відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату,а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника.

В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк за якою настав ( наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому ( майбутня вимога). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відчуження права грошової вимоги або його обмеження.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду представником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» надано виписки по рахунку за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №1258pv-08 від 22 вересня 2008 року за період з 22.09.2008 року по 22.12.2017 року (а.с.4-198 том 3; а.с.2-196 том 4).

Як встановлено судом та не оспорюється апелянтом, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №1258pv-08 від 22.09.2008 року в розмірі 3779,09 доларів США, що еквівалентно 82 469, 57 грн та нараховані відсотки 21 603, 25 грн.

Вказаний розмір заборгованості не оспорюється апелянтом.

Проте, у судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 пояснив, що хоча і визнає заборгованість перед Державною іпотечною установою, однак строк кредитування встановлений до 22.09.2023 року, він оплачував кошти з випередженням графіка по кредиту, тому банком безпідставно нарахована пеня, оскільки він порушення виконання зобов`язань за договором не допускав.

Відповідно до пункту 3.2.1. Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії починаючи з 22.09.2009 року залишок по кредиту повинен щомісячно зменшуватись на 1 488,10 доларів США.

Виходячи з умов договору, останній платіж по кредитному договору повинен бути здійснений до 22.09.2023 року.

Таким чином, апелянт, сплачуючи тіло кредиту, навіть із випередженням, повинен був враховувати положення пункту 3.2.1. Договору, виконувати свій обов`язок щодо сплати щомісячно суми не менше 1488,10 доларів США, оскільки у цьому полягає регулярність виконання зобов`язання, дотримання умов договору і графіка платежів. При цьому договір не містить обмеження або заборони виконувати його умови із випередженням графіка. У такому разі зобов`язання позичальника могло бути виконане наперед, тобто до 22.09.2023 року.

Однак внесення на рахунок банку більших сум по кредиту не звільняло позичальника від оплати регулярного щомісячного платежу у розмірі, визначеному договором.

Таким чином, доводи апелянта про те, що строк платежу ще не настав не заслуговують на увагу, а у позивача виникло право вимоги до відповідачів.

Позивачем надано достатньо доказів укладення між позивачем та ОСОБА_1 кредитного договору, наявності заборгованості по ньому і з урахуванням того, що позичальником заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не сплачена, то вона підлягає стягненню.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1258pv-08 від 22.09.2008р., заборгованість складає 184 298,31 грн, в тому числі по сумі основного боргу - 82 469,57 грн, прострочені відсотки за користування кредитом - 21 603,25 грн, пеня за прострочення сплати кредитних коштів - 37 779,72 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню кредитна заборгованість (тіло кредиту), розрахована банком станом на 18.06.2019 року в розмірі 82 469,57 грн, а також заборгованість по процентам на рівні процентної ставки 18,5 річних, яка становить 21 603,25 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Проте, розмір нарахованої банком пені відповідно до п. 6.1 Договору підлягає зменшенню.

За змістом ч.3 ст.551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, та інші обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч.3 ст.551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц та постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Отже, суд може з власної ініціативи застосувати ч.3 ст.551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови встановлення обставин, які мають істотне значення.

При цьому, визначення граничного розміру пені залишається на розсуд суду з урахуванням дотримання критеріїв, що визначені у ч.3 ст.551 ЦК України.

Оскільки взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 виконував, сплачуючи платежі загальною сумою з випередженням графіка, строк кредитного договору встановлювався до 21.09.20123 року, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вимог статті 551 ЦК України, розмір пені слід зменшити до 5 000 грн.

Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В ст. 553 ЦК України вказано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином поручитель відповідає перед кредитором солідарно і у тому ж обсязі, що і боржник.

Отже, у разі укладення різних договорів поруки з різними поручителями, поручителі несуть солідарну відповідальність лише з боржником та не відповідають солідарно між собою.

Суд першої інстанції, правильно виходив із того, що позичальником порушено умови договору щодо виконання кредитних зобов`язань, допущено заборгованість. Тобто допущено порушення зобов`язання, забезпеченого порукою. Отже, позов є підставним і підлягає задоволенню.

Водночас, оскільки з кожним із поручителів укладені самостійні договори поруки, то рішення суду першої інстанції саме про солідарне стягнення заборгованості з усіх поручителів є помилковим.

Наведене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 317/5082/13-ц (провадження № 14-415цс19).

Відповідно до пункту 2.1 договору поруки від 22 вересня 2008 року № 1, поручитель ( ОСОБА_3 ) та боржник ( ОСОБА_1 ) несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с.24, том 1).

Пунктом 2.1 договору поруки від 22 вересня 2008 року № 2 передбачено, що поручитель ( ОСОБА_4 ) та боржник ( ОСОБА_1 ) несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с.27, том 1).

Пунктом 2.1 договору поруки від 22 вересня 2008 року № 3 передбачено, що поручитель ( ОСОБА_5 ) та боржник ( ОСОБА_1 ) несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с.30, том 1).

Пунктом 2.1 договору поруки від 22 вересня 2008 року № 4 передбачено, що поручитель ( ОСОБА_6 ) та боржник ( ОСОБА_1 ) несуть солідарну відповідальність перед кредитором (а.с.33, том 1).

Умовами зазначених договорів не передбачено, що поручителі за договорами поруки від 22 вересня 2008 року № №1,2,3,4 є солідарними боржниками між собою.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки.

Зважаючи на наведене, позичальник окремо несе солідарний обов`язок з погашення заборгованості за кредитом з кожним із поручителів.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з поручителями укладено самостійні договори поруки і дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення заборгованості з боржника та всіх поручителів.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2020 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_2 , на користь Державної іпотечної установи, , адреса місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 34 м. Київ, заборгованість за кредитним договором в розмірі 109 072,82 грн (сто дев`ять тисяч сімдесят дві гривні вісімдесят дві копійки), з яких: основна сума боргу - 82 469,57 грн (вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять гривень п`ятдесят сім копійок), прострочені відсотки за користування кредитом - 21 603,25 грн (двадцять одна тисяча шістсот три гривні двадцять п`ять копійок), пеня за прострочення сплати кредитних коштів 5 000 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_2 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання АДРЕСА_3 -Франківської міської територіальної громади, на користь Державної іпотечної установи, , адреса місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 34 м. Київ, заборгованість за кредитним договором в розмірі 109 072,82 грн (сто дев`ять тисяч сімдесят дві гривні вісімдесят дві копійки), з яких: основна сума боргу - 82 469,57 грн (вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять гривень п`ятдесят сім копійок), прострочені відсотки за користування кредитом - 21 603,25 грн (двадцять одна тисяча шістсот три гривні двадцять п`ять копійок), пеня за прострочення сплати кредитних коштів 5 000 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання АДРЕСА_4 , на користь Державної іпотечної установи, , адреса місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 34 м. Київ, заборгованість за кредитним договором в розмірі 109 072,82 грн (сто дев`ять тисяч сімдесят дві гривні вісімдесят дві копійки), з яких: основна сума боргу - 82 469,57 грн (вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять гривень п`ятдесят сім копійок), прострочені відсотки за користування кредитом - 21 603,25 грн (двадцять одна тисяча шістсот три гривні двадцять п`ять копійок), пеня за прострочення сплати кредитних коштів 5 000 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання АДРЕСА_5 , на користь Державної іпотечної установи, , адреса місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 34 м. Київ, заборгованість за кредитним договором в розмірі 109 072,82 грн (сто дев`ять тисяч сімдесят дві гривні вісімдесят дві копійки), з яких: основна сума боргу - 82 469,57 грн (вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев`ять гривень п`ятдесят сім копійок), прострочені відсотки за користування кредитом - 21 603,25 грн (двадцять одна тисяча шістсот три гривні двадцять п`ять копійок), пеня за прострочення сплати кредитних коштів 5 000 грн (п`ять тисяч гривень).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

І.В. Бойчук

Повний текст постанови складено 29 квітня 2021 року.