2/465/1009/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28.04.2021 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

при секретарі Кремса Б.Б.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» в особі Головного Управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення завданих збитків у порядку регресу у розмірі 29 012 грн. 11 коп.. та сплачений судовий збір.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 29.11.2018 року ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АЗЕК-005/000/18000092. Предметом страхування за цим договором страхування виступають майнові інтереси ОСОБА_2 , пов`язані із володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортного засобу Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1 від страхових ризиків.

17.04.2019 року о 08:03 год. в м. Біла Церква, по вул. Ярослава Мудрого відбулося ДТП між транспортними засобами вантажний MAN д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1 згідно акту огляду пошкодженого автомобіля від 19.04.2019 р. та ремонтної калькуляції незалежної програми від 23.04.2019 р., зазнав ушкоджень в розмірі 29 012.11 грн.,

Оскільки автомобіль Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1 застрахований ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» на підставі договору №АЗЕК-005/000/18000092. Від 28.11.2018 р., остання виплатила власнику вищевказаного т/з страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків, а саме 29012,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5800 від 10.05.2019 р.

Цивільно-правова відповідальність вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП не була застрахована.

Так, Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного ДТП.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 до позивача перейшло право зворотньої вимоги до відповідача.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить задоволити. Проти заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 17.04.2019 року о 08:03 год. в м. Біла Церква, по вул. Ярослава Мудрого відбулося ДТП між транспортними засобами вантажний MAN д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаного ДТП.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду".

Внаслідок ДТП автомобіль Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1 згідно акту огляду пошкодженого автомобіля від 19.04.2019 р. та ремонтної калькуляції незалежної програми від 23.04.2019 р., зазнав ушкоджень в розмірі 29 012.11 грн.

Оскільки автомобіль Тойота Кемрі д.н.з. НОМЕР_1 застрахований ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» на підставі договору №АЗЕК-005/000/18000092. Від 28.11.2018 р., остання виплатила власнику вищевказаного т/з страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків, а саме 29012,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5800 від 10.05.2019 р.

Цивільно-правова відповідальність вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП не була застрахована.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 до позивача перейшло право зворотньої вимоги до відповідача.

29.05.2019 року позивачем було направлено вимогу до відповідача щодо повернення коштів, однак, жодної відповіді позивач не отримав.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно п.35.1 ст.35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 МТСБУ) заяву по страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова № 4 від 01.03.2013р. Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки) при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст.1191 ЦК), а також ст.38 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст.27 Закону України Про страхування встановлено особливий правовий режим. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини мають ознаки регресу, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.1 ст.1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п.38.2.1. ст.38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про стягнення із відповідача на користь позивача матеріальні збитки у порядку регресу у розмірі 29012,11 грн.

Крім того, суд зазначає, що відповідач проявив байдужість до розгляду справи, та не подав жодних доказів на спростування доводів позивача.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягнення судові витрати на користь позивача в розмірі 1921 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст 12,13,81,141,223,247,263,265,280,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» в особі Головного Управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» в особі Головного Управління по м. Києву та Київській області , заподіяну шкоду в порядку регресу в розмірі 29012,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ «Українська пожежна-страхова компанія» в особі Головного Управління по м. Києву та Київській області сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Ваніський Ю.М.