ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1050/19 Номер провадження 22-ц/814/1008/21Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Дорош А.І., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 січня 2021 року (повний текст рішення складено 02 лютого 2021 року) у справі за позовом Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

10 липня 2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 незаконно отриману надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю у розмірі 11165,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем з 01 січня 2007 року на підставі заяви ОСОБА_1 останній було призначено надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_2 , як непрацюючій особі на період з 01 січня 2007 року по 13 березня 2014 року.

27 березня 2018 року управлінням було отримано інформацію про те, що відповідач працювала у період з 01 грудня 2008 року по 10 грудня 2008 року, з 17 червня 2009 року по 23 травня 2012 року, з 28 травня 2012 року по 08 січня 2013 року. Таким чином відповідач не мала права на надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю у вказані періоди.

Короткий зміст судових рішень

Рішення суду від 27 січня 2021 року

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 січня 2021 року в задоволенні позовної заяви управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив із того, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Ухвала суду від 11 березня 2021 року

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 березня 2021 року внесені виправлення до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 січня 2021 року.

В першому абзаці рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 січня 2021 року словосполучення «відповідач працювала у період з 01.02.2008 по 10.12.2008», замінити вірним «відповідач працювала у період з 01.12.2008 по 10.12.2008».

У вісімнадцятому абзаці рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 січня 2021 року словосполучення «позивач 17.06.2009 була прийнята на роботу до Комсомольського міського фінансового управління», замінити вірним «відповідач 17.06.2009 була прийнята на роботу до Комсомольського міського фінансового управління».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області та оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник просить:

скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 січня 2021 року та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі;

справу слухати без участі представника Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що строк звернення до суду не пропущений, оскільки, на його думку, строк позовної давності починається з дня отримання інформації про факт працевлаштування відповідача.

Крім того, позивач зазначає, що даний спір є спором про повернення безпідставно набутого майна та належить до розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому безпідставно отримані кошти мають бути повернуті.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що позивач був своєчасно повідомлений про працевлаштування відповідача і виплати не скореговані з вини невідповідального відношення працівників позивача до своїх обов`язків.

На думку ОСОБА_1 , строк позовної давності пропущений, позивач у встановлені строки не звернувся до суду із позовом про захист порушеного права.

Щодо явки та позиції сторін в суді апеляційної інстанції

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Позиції викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу підтримують.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно із наданою копією заяви (а.с.9), 01 січня 2007 року ОСОБА_1 звернулась до органу праці та соціального захисту населення з приводу призначення державної соціальної допомоги .

За рішенням управління на підставі медичного висновку № 12 про дитину з інвалідністю ОСОБА_1 була призначена надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю ОСОБА_2 на період з 01 січня 2007 року по 13 березня 2014 року, що підтверджується протоколом від 21 грудня 2006 року № 1696 (а.с.8,11).

Згідно розпоряджень на перерахунок допомоги ОСОБА_1 було установлено розмір допомоги протягом зазначеного вище періоду залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (а.с.13).

Відповідно до листа Кременчуцького об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області від 26 березня 2018 року УПСЗН у м. Горішні Плавні Полтавської області було повідомлено, що згідно даних СПОВ ОСОБА_1 працювала в грудні 2008 року, з 17 червня 2009 року по 23 травня 2012 року, з 28 травня 2012 року по 08 січня 2013 року (а.с. 18).

Згідно із наданим розрахунком (а.с.5) загальний розмір отриманої ОСОБА_1 державної допомоги за період з липня 2009 року по січень 2013 року становить 11165 грн 52 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу ОСОБА_1 04 травня 2018 року та 14 червня 2019 року були направлені повідомлення щодо повернення отриманої надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, у зв`язку з переплатою (а.с.24).

Позиція апеляційного суду

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Щодо обґрунтованості позову

У статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Відповідно до статті 3 вищевказаного закону, надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина з інвалідністю потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Одному з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікуну, піклувальнику надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, а також одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби.

Відповідно до пункту 3.15 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30 квітня 2002 року № 226/293/169, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов`язані повідомити про це структурні підрозділи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини.

У частині першій статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач незаконно отримала надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю в сумі 11165,52 грн., за період з 01 грудня 2008 року по 10 грудня 2008 року, з 17 червня 2009 року по 23 травня 2012 року , з 28 травня 2012 року по 08 січня 2013 року.

Щодо строку позовної давності

Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу .

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Наслідки спливу позовної давності визначені статтею 267 ЦК України.

Так, згідно частин четвертої, п`ятої вищевказаної статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові .

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», заява № 14902/04, від 20 вересня 2011 року).

У відзиві на позовну заяву відповідач заявила про застосування строку позовної давності ( а.с. 35-37).

Крім того, 20 травня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с. 72).

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що згідно матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача незаконно отриману надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю в сумі 11165,52 грн., за період з 01 грудня 2008 року по 10 грудня 2008 року, з 17 червня 2009 року по 23 травня 2012 року, з 28 травня 2012 року по 08 січня 2013 року, але з позовом до суду звернувся 10 липня 2019 року.

Крім того, суд першої інстанції правильно вказав, що згідно пункту 3.11 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю для підтвердження інших фактів, що впливають на вирішення питання призначення надбавки на догляд до державної соціальної допомоги при відсутності документів, направляються запити до центру зайнятості, органів доходів і зборів, органів охорони здоров`я, органів освіти та інших підприємств, установ, організацій.

Отже, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області при призначенні відповідачу надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю мали право перевірити зокрема, чи отримує відповідач будь-які доходи.

При цьому, позивач мав для цього всі можливості шляхом відповідної звірки первинних документів особи при кожному призначенні відповідної надбавки.

Правильне є посилання суду першої інстанції, що позивач не заперечував факт того, що в матеріалах особової справи міститься копія трудової книжки ОСОБА_1 , відповідно до якої відповідач 17 червня 2009 року була прийнята на роботу до Комсомольського міського фінансового управління та була звільнена 23 травня 2012 року та 28 травня 2012 року була прийнята на роботу в ТОВ «Феррошлях» (а.с.19-20).

Тобто, суд першої інстанції дав оцінку доказам у справі у їх сукупності, відповідно до положень статті 89 ЦПК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності, а доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для застосування строку позовної давності не підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на відсутність обставин, що вказували б на пропуск строку звернення до суду із поважних причин.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що даний спір є спором про повернення безпідставно набутого майна та належить до розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому безпідставно отримані кошти мають бути повернуті не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Як уже зазначалося, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову не через необґрунтованість позову, а через сплив позовної давності, що відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги, що встановлено обґрунтованість позову, але позовна давність за вимогами спливла, про що заявила відповідач у спорі, суд першої інстанції правильно відмовив у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не оскаржувала рішення суду першої інстанції з підстав відмови у задоволенні позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який дослідивши подані до суду докази і встановивши фактичні обставини справи, прийшов до висновку щодо відмови у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності, то підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат чи стягнення судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді А.І. Дорош

О.О. Панченко