Справа № 266/5270/20
Провадженя№ 2/266/227/21

26 квітня 2021 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Воропаєвої О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення,-
15.10.2020 року виконком Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про його виселення з житлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_2 відносить до державного житлового фонду та є комунальною власністю територіальної громади м. Маріуполя. У спірній квартирі було зареєстровано ОСОБА_2 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час вирішення питання про зняття останнього з реєстрації місця проживання у зв`язку із смертю було з`ясовано про наявність помилки у актовому запису про смертю у зв`язку із чим Маріупольська міська рада зверталась до суду з цього питання. В цей час у спірну квартиру без правої підстави вселився після повернення з місця позбавлення волі Відповідач. На попередження звільнити житлове приміщення відповідач не реагує. Квартира знаходиться у занедбаному стані, комунікації відсутні. У зв`язку із чим позивач вимушений був звернутись із даним позовом до суду.
Представник позивача, яка діє на підставі довіреності Черноусов В.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач повідомлявся неодноразово про розгляд справи, однак жодного разу у судове засідання не з`явився у зв`язку із чим було розміщено оголошення на сайті Судової влади України. Крім того 16.02.2021 р. ОСОБА_1 було подано заяву про відкладення у зв`язку із підготовкою відзиву(а.с. 39) та подано заявку на отримання смс повідомлень. У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. У судове засідання відповідач не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи довідка про доставку смс.
Суд, приймаючи до уваги позицію позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку, з огляду про таке.
Відповідно до п.п. 1 п. а ч. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження , а саме управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321, 327 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном та використовувати ці права на свій розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді, а управління цим майном здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Враховуючи те, що Маріупольська міська рада є органом місцевого самоврядування, вона діє лише через створені нею виконавчі органи місцевого самоврядування, виконавчий комітет, відділ, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виключний перелік вказаний органів міститься в Законі України «Про місцеве самоврядування».
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 відноситься до державного житлового фонду, комунальної власності територіальної громади м. Маріуполя.
Згідно Акту обстеження житлового приміщення від 10.10.2018 р. у квартирі АДРЕСА_2 складеного комісією департаменту по роботі з активами зареєстровано ОСОБА_2 який не мешкає більш ніж рік ( а.с.17).
Згідно довідки від 13.10.2020 р. в реєстрі територіальної громади у спірній квартирі окрім ОСОБА_2 інші зареєстровані особи відсутні (а.с. 20).
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 264/5785/19, ухвалою про виправлення описки у вказаному рішенні встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис про смерть Кальміуським районним у м. Маріуполі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області №1736 від 28 листопада 2018 р. (а.с. 22-24).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 документований паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 виданим Іллічівським РВ у м. Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області 04.12.2013 р., відомості щодо зареєстрованого місця проживання відсутні ( а.с.21).

З Акту про обстеження житлового приміщення від 02.06.2020 р. складеного комісією Департаменту по роботі з активами Управління міського майна Маріупольської міської ради у спірній квартирі мешкає ОСОБА_1 без реєстрації місця проживання. На момент обстеження квартира перебуває у занедбаному стані. Відповідачу залишено попередження про необхідність звільнення ним житлового приміщення (а.с.18).

Згідно відомостей Департаменту по роботі з активами Управління міського майна Маріупольської міської ради від 15.12.2020 р. №26.5-73091-26.7.1 рішення щодо бронювання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 квартири АДРЕСА_2 із видачею охоронного свідоцтва у порядку ст. ст. 73,75,77 ЖК України УРСР не приймалось (а.с.51).

Відповідно до ст.128 ЖК України порядок надання жилої площі і гуртожитках визначається Житловим кодексом Української РСР та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управління яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради, видають ордери на жилі приміщення.

Згідно п.п1,2 п. а ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню;

2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянину на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Так, ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ст.129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Судом встановлено, що відповідачу ордер на вселення у квартиру не видавався.

Таким чином враховуючи, що ордер на вселення відповідачу не видавався, рішення щодо бронювання за ОСОБА_1 , із видачею охоронного свідоцтва на спірну квартиру не приймалось, і останній не зареєстрований у квартирі, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав його мешкання у квартирі.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із засобів захисту судом цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 86 Цивільного кодексу України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності.

За правилами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем самовільно зайнято спірне приміщення, а тому він підлягає виселенню з житлового приміщення, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про виселення з житлового приміщення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради () судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

повний текст рішення складено 30.04.2021 р.

Суддя: Шишилін О. Г.