Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1126/21

25 жовтня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_2 , з травня 1990 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що 05 лютого 1983 року вона зареєструвала шлюб з

ОСОБА_2 . Після одруження вони проживали в с. Жураки. В березні 1990 року рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області шлюб між нею та

ОСОБА_2 за її позовом розірвано. Причиною звернення до суду стала подружня зрада чоловіка. Після цього ОСОБА_2 знявся з реєстрації в с. Жураки та зареєстрував місце проживання в м. Надвірна, однак через кілька місяців вони помирились і чоловік повернувся, вони разом проживали до часу його смерті в їхньому житловому будинку, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Бажає отримувати пенсію по втраті годувальника, однак в Пенсійному фонді їй повідомили, що у неї відсутнє право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. У зв`язку з цим у неї виникла необхідність встановити факт її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В судовому засіданні заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених у заяві, просили заяву задовольнити. Заявниця пояснила, що є інвалідом ІІ групи, з жовтня 2004 року отримує пенсію по інвалідності. Оскільки покійний чоловік отримував значно більший розмір пенсії, має намір оформити пенсію по втраті годувальника, однак для цього їй необхідно встановити факт проживання з ним однією сім`єю без шлюбу. Зауважила також, що ОСОБА_2 , хоч і не був зареєстрований на час смерті разом із нею в АДРЕСА_1 , однак вони разом проживали за вказаною адресою з травня 1990 року до 06 березня 2021 року.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся у встановленому законом порядку. В письмових поясненнях, що надійшли на адресу суду, представникГоловного управління ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що ОСОБА_1 не надано документів, які б засвідчували родинні стосунки з померлим ОСОБА_2 , та підтверджували те, що вони проживали разом, вели спільне господарство, що заявниця перебувала на утриманні померлого, що пенсія ОСОБА_2 була постійним і основним джерелом засобів до існування. Крім того, представник заінтересованої особи звертає увагу суду на те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано у березні 1990 року. Інститут спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу введено в національне законодавство Сімейним кодексом України, а Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив. З огляду на викладене, представник заінтересованої особи вважає, що факт спільного проживання однією сім`єю з часу розірвання шлюбу (1990 рік) до березня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в с. Жураки неможливо. Судове засідання просить провести без участі представника Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 вказаного Закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.16. розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 05 лютого 1983 року в Жураківській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №1, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 4, 6).

Як видно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №24 від 13 березня 1990 року (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть, виданого 12 березня 2021 року Богородчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 7).

Відповідно до довідки, виданої Жураківським старостинським округом №5 Богородчанської селищної ради, ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 до дня його смерті, вели спільне господарство. ОСОБА_2 проживав в АДРЕСА_1 , але не був зареєстрований за місцем проживання (а.с. 8).

Заявниця ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян №1 (сервісний центр) як одержувачка пенсії по інвалідності ІІ групи з 13 жовтня 2004 року, пенсія призначена довічно (а.с. 9).

Факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з травня 1990 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 в судовому засіданні підтвердили свідки.

Зокрема, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є сусідкою заявниці, добре знала покійного ОСОБА_2 . Вказала, що ОСОБА_2 в травні 1990 року повернувся до

ОСОБА_1 , з якою вони розлучились в березні 1990 року. До часу смерті ОСОБА_2 вони з ОСОБА_1 проживали разом в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, між ними існували усталені відносини, що притаманні подружжю.

Аналогічні пояснення про факт спільного проживання однією сім`єю заявниці та ОСОБА_2 надали суду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт спільного проживання з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу і вказані обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження для фізичних осіб складає 454 грн.

Оскільки заявницю згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судові витрати у справі у вигляді судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 76-80, 265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травня 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (дня смерті ОСОБА_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Головуючий О.А. Шишко