Провадження № 2/369/2180/21
28.04.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді Дубас Т.В.,
за участю секретаря Мазурик Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 28.09.1996 року по 23.08.2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Протягом цього часу її батько ОСОБА_3 безоплатно уступив на її користь право вимоги на спірну квартиру. Вважає, що безоплатне набуття права на спірну квартиру за своєю правовою природою можна прирівняти до будь-якого іншого безоплатного способу набуття майна у власність дарування чи безоплатної приватизації, що безумовно виключає спірну квартиру із спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 . Стверджує, що на даний час вона зареєстрована у спірній квартирі, володіє та користується нею, спільних коштів у придбання спірної квартири чи ремонт не вкладалося, але позивачка не може вільно розпоряджатися таким майном, оскільки призюмується право спільної сумісної власності на таке майно.
25.11.2019 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито загальне позовне провадження у справі.
Відзиву від відповідача не надходило.
17.02.2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було витребувано в Управлінні Центру надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області належним чином завірену копію реєстраційної/облікової справи у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на спірну квартиру.
11.03.2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
16.04.2020 року на підставі повторного автоматичного розподілу справа передана в провадження судді ОСОБА_5 в зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Мар`їнського районного суду Донецької області Медведського М.Д.
17. 04. 2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області справа була прийнята у провадження судді Києво-Святошинського району Київської області Дубас Т.В., розгляд справи був призначений у загальному позовному провадженні.
Відзиву від відповідача не надходило.
31 липня 2020 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
26 січня 2021 року о 17 годині 00 хвилин в судове засідання позивач та відповідач, які належним чином повідомлені про день та час судового розгляду, не з`явилися.
Представник позивача направила на адресу суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, просила розглядати справу без участі сторони позивача за наявними в справі доказами, не заперечувала проти постановлення у справі заочного рішення суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.
Позивачка по справі є рідною донькою ОСОБА_3 (актовий запис про народження № 663, вчинений 03.04.1973 року Залізничним бюро ЗАГС м. Києва).
03.12.2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» був укладений договір купівлі-продажу деривативу № 7958-А, який є двосторонньою угодою, що засвідчує зобов`язання ТОВ «Петрівський квартал» продати майнові права на квартиру у визначений час та на визначених умовах.
На виконання статті 3 цього договору ОСОБА_3 сплатив продавцю 124 414,37 грн., що підтверджується квитанцією № П1229526 від 24.12.2014 р.
На виконання статті 5 зазначеного вище договору з метою підтвердження переходу права власності покупця на дериватив 03.12.2014 р. між сторонами договору було складено Акт прийому-передачі деривативу № 7958-А.
03.12.2014 року ОСОБА_3 було придбано у ТОВ «Петрівський квартал» за договором купівлі-продажу № 5/ЛУ6-А майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Згідно п. 4.1. даного договору, даний договір укладений під відкладальною обставиною, якою Сторони визнають пред`явлення до виконання Форвардного контракту № 7951-А, укладений на товарній біржі від 3.12.2014 року, яке має бути здійснене протягом 1-го дня. Цей договір набирає чинності з дня настання відкладальної обставини і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. З моменту набрання чинності цим договором, форвардний контракт № 7951-А, укладений на товарній біржі 3.12.2014 р., вважається належним чином виконаним і зобов`язання Сторін за ним припиняються.
На виконання пунктів 3.1-3.3. вказаного вище договору ОСОБА_3 сплатив на користь продавця ТОВ «Петрівський квартал» 124 414,37 грн., що підтверджується квитанцією № П1229758 від 24.12.2014 року.
03.12.2014 року між ТОВ «Петрівський квартал» та ОСОБА_3 був складений Акт 5/ЛУ6-А прийому-передачі (пред`явлення до виконання) форвардного контракту.
Відповідно до попередньої довідки від 25.12.2014 року ТОВ «Петрівський квартал» підтвердило, що ОСОБА_3 у повній мірі виконав свої зобов`язання щодо оплати ціни майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .
19.05.2015 року між позивачкою (новий кредитор) та її батьком ОСОБА_3 (первісний кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги № 5/ЛУ6-А. Відповідно до п. 1цього договору первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 5/ЛУ6-А від 03.12.2014 року (далі Основний договір), укладеним між первісним кредитором та боржником. Зустрічного зобов`язання нового кредитора сплатити кошти первісному кредитору за відступлення права вимоги даний договір не містить.
20.05.2015 року на ім`я позивачки оформлена довідка про виконання нею зобов`язань за договором 3 5/ЛУ6-А від 03.12.2014 року щодо придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .
20.05.2015 року між ТОВ «Петрівський Квартал» та позивачкою укладений акт прийому-передачі спірної квартири.
11.07.2015 року на спірну квартиру на ім`я позивача було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 40476631).
Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 Цивільний кодексу України (далі ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна норма закріплена у ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України).
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:
Майно, набуте нею, ним до шлюбу;
Майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;
Майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;
Земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. (Постанова Судової палати у цивільних справах ВСУ від 16.12.2015 року у справі № 6-2541цс15)
У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але не за рахунок спільних сумісних коштів подружжя, це майно не може вважатись об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Судом встановлена, що спірна квартира була придбана за рахунок коштів батька позивачки по справі, який безоплатно уступив позивачці право вимоги на це майно. Доказів витрачання спільних сумісних коштів колишнього подружжя сторін по справі, суду не надано.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи задоволення позову суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 6 395,92 грн. (шість тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 92 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 33,3 кв.м. з них житлової 17,4 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6 395,92 грн. (шість тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 92 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий UKPA (паспортною службою Сполученого Королівства) 13.09.2007 року, адреса: АДРЕСА_3 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .
Суддя Т.В. Дубас