Справа № 463/3407/20
Провадження № 2/463/240/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

представника позивача Мартиняк Р.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 72,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 16 квітня 2020 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 5 травня 2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій.

Також позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 19206,13 гривень заборгованості за договором оренди нерухомого майна № Л-10426-17 (справа №463/5725/20, провадження №2/463/1106/20).

Матеріали даного позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 26 червня 2020 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Головатого Р.Я.

Ухвалою суду від 3 серпня 2020 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, об`єднано таку в одне провадження зі справою №463/3407/20 (провадження №2/463/971/20) за позовом УКВ ДЕР ЛМР до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, присвоєно справі №463/3407/20 (провадження №2/463/971/20) та передано таку на розгляд судді Стрепку Н.Л.

Вказані позови позивач мотивує тим, що 10 січня 2017 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-10426-17, згідно умов якого позивач здав, а відповідач прийняв в оренду нежитлові приміщення загальною площею 72,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням приміщень для господарських потреб.

Договір укладено на термін з 10 січня 2017 року до 9 січня 2020 включно (п.4.1 договору).

Зважаючи на положення статті 764 ЦК України, ч. 2. ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (редакція чинна на момент припинення договору) та п. 4.7 договору, згідно яких у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін, позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення № 2302-вих-5182 від 27 січня 2020 року, в якому орендодавець повідомив відповідача про припинення договірних відносин у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом п`ятнадцяти днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості - погасити її в повному обсязі.

У зв`язку із скеруванням відповідачу зазначеного вище повідомлення позивач вважає, що таким чином договір було припинено у зв`язку із закінченням терміну його дії 9 січня 2020 року.

В порушення вимог ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (редакція чинна на момент припинення договору), ст. 785 ЦК України та п. 9.3 договору свого обов`язку щодо повернення позивачу об`єкта оренди відповідач не виконав, а відтак орендоване майно, на думку позивача, перебуває у незаконному користуванні відповідача.

Незаконне займання відповідачем спірного нежитлового приміщення, що знаходиться у власності територіальної громади міста Львова, на думку позивача, порушує вимоги ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню вищезазначеним об`єктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова, а відтак Львівська міська рада позбавлена передбаченого ст.ст. 13, 41, 141 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, права самостійно на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором, зокрема щодо передачі об`єкта оренди та сплати орендної плати і неустойки позивачу, починаючи з моменту припинення договірних відносин, та з метою захисту своїх порушених прав орендодавця позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього.

8 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить провадження в частині вимог про зобов`язання повернення об`єкту оренди закрити, а також виключити з суми заборгованості нараховану йому суму неустойки.

17 грудня 2020 року ухвалою суду провадження у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень закрито. Повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень. Крім того, закрито підготовче провадження у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з мотивів викладених в ньому, додатково пояснила, що вважає договір припиненим 9 січня 2020 року на підставі повідомлення від 27 січня 2020 року. Зазначила, що денна неустойка в лютому 2020 року становила 119,22 гривні. Крім того, вказала, що сума боргу складається з 12 259,8 гривень заборгованості за орендну плату та 6 946,33 гривень пені. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що визнає суму боргу в частині сплати заборгованості по орендним платежам. В частині стягнення неустойки просив відмовити так як вважає, що в його діях відсутня вина повернення орендованого майна, оскільки він звертався з заявою про продовження договору оренди, однак йому було відмовлено. Визнав, що заяву про продовження договору подав із запізненням.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 січня 2017 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-10426-17 (далі - договір), згідно умов якого позивач здав, а відповідач прийняв в оренду нежитлові приміщення загальною площею 72,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням приміщень для господарських потреб.

Відповідно до положень п. 4.1 договору, термін договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 10 січня 2017 року до 10 січня 2020 року включно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (редакція чинна на момент припинення договору) договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який йото було укладено.

Згідно статті 764 ЦК України, ч. 2. ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (редакція чинна на момент припинення договору), у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін.

Аналогічне положення містить і п. 4.7 договору.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, висловленої в постанові від 6 лютого 2020 року в справі № 915/1429/19, юридичний аналіз статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» дозволяє зробити висновок про те, що спеціальні правові норми регламентують здачу в оренду державного та комунального майна та в імперативному порядку визнають продовженим договір оренди на той же строк та на тих же умовах, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди не заявить про припинення або зміну умов договору оренди.

Норма зазначеної статті має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою. Така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердила в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні, представник позивача, зважаючи на вищенаведені положення законодавства та умови укладеного договору, позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення № 2302-вих-5182 від 27 січня 2020 року, в якому орендодавець повідомив відповідача про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченні терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості - погасити її в повному обсязі. Вказане підтверджується і долученою до матеріалів справи копією повідомлення. В судовому засіданні відповідач підтвердив отримання вказаного повідомлення.

У зв`язку з скеруванням позивачем відповідачу зазначеного вище повідомлення, у передбачений строк, суд приходить до висновку про правдивість покликань сторони позивача про те, що таким чином договір було припинено у зв`язку із закінченням терміну його дії.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (редакція чинна на момент припинення договору) передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії; відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Аналіз у взаємозв`язку частини першої статті 759 ЦК України та частини першої статті 785 ЦК України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Пунктом 9.3 договору передбачено, що об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних в п. 9.1 цього договору (закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання). Відповідно до п. 9.4 при передачі об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами.

Як встановлено судом з матеріалів справи та наданих учасниками справи пояснень, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вжило всіх необхідних заходів, зі свого боку, а саме повідомило про припинення договору, - в межах місячного строку, встановленого законодавством, та зазначило про необхідність повернення орендованого приміщення по акту приймання-передачі, та сплатити наявну заборгованість. Проте відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення наймачем орендованого майна шляхом підписання акта приймання-передачі нерухомого майна після закінчення дії договору у визначений в ньому строк і лише 17 липня 2020 року повернув об`єкт оренди, що стверджується актом приймання-передачі від 17 липня 2020 року. Крім того, відповідач не виконав обов`язку зі сплати орендної плати.

З довідки № 4-2302-17409 від 16 червня 2020 року щодо заборгованості відповідача вбачається, що загальний розмір такої становить 19 206,13 гривень, з яких 2 215,2 гривень неустойка за січень 2020 року, 3 112,06 гривень неустойка за лютий 2020 року, 1 619,07 гривень неустойка за березень 2020 року.

Враховуючи наведене з відповідача слід стягнути в користь позивача 12 259,8 гривень заборгованості з орендної плати, оскільки саме таку суму вказала представник позивача в судовому засіданні та відповідач позов в цій частині визнав.

Щодо сплати неустойки, то суд приходить до переконання, що її розмір слід зменшити, виходячи з наступного.

Як встановлено судовим розглядом термін дії договору закінчився 9 січня 2020 року. Пунктом 4.7 договору оренди встановлено можливість його пролонгації у випадку відсутності заяви однієї зі сторін про його припинення або зміну.

Позивач скористався своїм правом на припинення терміну дії договору та повідомив відповідача відповідним повідомленням від 27 січня 2020 року.

Від так з дати повідомлення у позивача виник обов`язок повернути орендоване майно протягом п`ятнадцяти днів як визначено п. 9.3 договору.

Враховуючи пункт 4.7 договору відповідач вправі був розраховувати на прологанцію договору, однак такої не відбулось. Суд вважає, що обов`язок повернути об`єкт нерухомого майна у відповідача виник після 27 січня 2020 року, тобто з часу оформлення повідомлення про припинення дії договору, що засвідчило бажання позивача не продовжувати договір з відповідачем і протягом п`ятнадцяти днів відповідач повинен був повернути об`єкт оренди, однак повернув такий лише 17 липня 2020 року, а тому з 11 лютого 2020 року по березень 2020 року включно з відповідача слід стягнути неустойку, яка становить за лютий 2020 року 2 265,18 гривень (прострочено 19 днів, сума неустойки за один день, як вказано представником позивача в судовому засіданні, становить 119,22 гривень), за березень 2020 року в розмірі 1 616,07 гривень. Суд приходить до переконання, що в стягненні неустойки за січень 2020 року в розмірі 2 215,2 гривень та за лютий в сумі 846,88 гривень (3 112,06 (сума розрахована позивачем) 2 265,18 (сума, яку слід стягнути за 19 днів прострочки в лютому 2020 року)) слід відмовити, оскільки відсутня вина відповідача щодо повернення об`єкта оренди за період часу з 9 січня 2020 року по 10 лютого 2020 року так як позивач вправі був розраховувати на пролонгацію договору оренди.

Від так, враховуючи заявлені позовні вимоги, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача 12 259,8 гривень заборгованості з орендної плати за період часу з 1 лютого 2017 року по 9 січня 2020 року, 3 881,25 гривень неустойки за період часу з 11 лютого 2020 року по березень 2020 року включно, а всього 16 140,05 гривень.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 766,44 гривень судового збору, тобто 84,04 % розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 16 140 (шістнадцять тисяч сто сорок) гривень 05 (п`ять) копійок, а також судові витрати в розмірі 1 766 (однієї тисячі сімсот шістдесяти шести) гривень 44 (сорока чотирьох) копійок судового збору.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25558625.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: Стрепко Н.Л.