Справа № 490/2911/21
н/п 2-о/490/137/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

за участю секретаря Коптєвої Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву адвоката Гриненка Ігоря Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гриненко Ігор Іванович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про видачу обмежувального припису, в якому просив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження прав, а саме наближатися до будинку АДРЕСА_1 , ближче ніж на 100 метрів.

В обгрунтування поданої заяви заявник вказує на те, що ОСОБА_5 з 2011 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , спільне життя з якою не склалося, у зв`язку з чим до суду подана позовна заява про розірвання шлюбу. За судовим наказом на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

На цьому ґрунті, починаючи з кінця 2020 року ОСОБА_2 сама або із своїми родичем ОСОБА_4 приїжджають до місця проживання заявника ( АДРЕСА_1 ) та вимагають у грубій формі відкрити двері та надати їм можливість увійти до будинку для з`ясування стосунків, проведення розшук дитини при цьому висловлюються нецензурною лайкою, погрожують фізичною розправою та вбивством, знищенням будинку шляхом підпалу. В наслідок таких дій заявник неодноразово викликав патрульну поліцію та звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами щодо прийняття заходів відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З огляду на зазначене, посилаючись на приписи частини другої статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидії домашньому насильству» просив заяву задовольнити та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2021 року визначено головуючого по справі суддю ОСОБА_6 та цього ж дня заяву передано судді для розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 23 квітня 2021 року.

У судове засідання 23 квітня 2021 року з`явився представник заявника адвокат Гриненко І.І., заінтересована особа ОСОБА_3 та представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Маркін С.І.

Судове засідання 23 квітня 2021 року відкладено за клопотанням представника ОСОБА_7 у зв`язку із необхідністю ознайомлення із матеріалами справи та підготовки досудового засідання.

Судове засідання 26 квітня 2021 року о 10 год 00 хв. не відбулося у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Шолох Л.М. у судовому процесі по іншій справі № 490/9870/19 та було відкладено до 14 год. 00 хв. 26 квітня 2021 року.

Судове засідання 26 квітня 2021 року о 14 год. 00 хв. відкладено у зв`язку із зайнятістю представника ОСОБА_7 в іншому судовому процесі. У зв`язку із цим слухання справи відкладено на 16 год. 00 хв. 26 квітня 2021 року. Однак, у зв`язку із зайнятістю представника ОСОБА_8 в іншому судовому процесі слухання справи було відкладено на 27 квітня 2021 року на 14 год. 00 хв.

У судове засідання 27 квітня 2021 року з`явилися представник заявника ОСОБА_5 адвокат Гриненко І. І., представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Маркін С.І., заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Заінтересована особа ОСОБА_5 до суду не з`явився.

Суд з`ясувавши думку учасників процесу про можливість розгляду справи за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_5 , які не заперечили проти цього, ухвалив провести розгляд справи за відсутності заінтересованої особи, яка не з`явилася.

Представник ОСОБА_8 вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити. У своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_2 починаючи з кінця 2020 року разом зі своїм братом приїжджають до будинку АДРЕСА_1 , в якому проживають заявник, його мати ОСОБА_9 та брат заявника ОСОБА_10

ОСОБА_11 та її брат, стукають у вікна, намагаються зайти в будинок, сваряться, намагаються з`ясувати стосунки, провести розшук дитини. Такі дії ОСОБА_11 та її брата порушують законне право на приватне життя заявника та його близьких осіб. З цього приводу заявник та його мати зверталися до поліції, однак будь-яких заходів поліцією вжито не було. Такі дії чи бездіяльність поліції заявником не оскаржувалися.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити. У своїх поясненнях пояснила, що ОСОБА_2 та її брат, приїздили до її будинка, стукали у вікна та двері, намагалися зайти до її будинка, що розташований у АДРЕСА_1 , чим змушували її звертатися до поліції. Така ситуація негативно відображається на її здоров`ї та здоров`ї ОСОБА_12 , яка є людиною похилого віку та проживає разом з нею у вказаному будинку. Поганий стан здоров`я її та ОСОБА_12 підтверджується медичними документами, доданими до матеріалів справи. Також зазначила, що її син ОСОБА_13 проживає окремо від неї, адресу проживання не вказала.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому в засідання пояснила, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 , від якого мають сина. На даний час відносини подружжя погіршилися і між сторонами існує спір щодо поділу майна, визначення місця проживання дитини та розірвання шлюбу. ОСОБА_5 забрав у неї сина, місце перебування його та дитини ОСОБА_11 не відомо. Чоловік не дозволяє спілкуватися дитині з матір`ю, приховує місцезнаходження дитини, не виходить на зв`язок.

Заінтересована особа ОСОБА_2 зазначила, що починаючи з початку цього року чотири рази відвідувала житловий будинок по АДРЕСА_1 з метою з`ясувати місцезнаходження свого сина, якого її чоловік відібрав у неї та не дозволяє йому спілкуватися з матір`ю. Два з цих разів вона викликала поліцію для того, щоб у їх присутності постукати у двері цього житла з метою з`ясування місцезнаходження її сина. ОСОБА_2 зазначила, що у неї склалася складна складана психологічна ситуація у зв`язку із тим, що чоловік не дозволяє бачитися із сином, а адреса реєстрації її чоловіка ОСОБА_13 ( АДРЕСА_1 ) є єдиним місцем де може перебувати її син разом з чоловіком. За іншими адресами, які їй відомі, чоловіка та її сина не має. До поліції її ніхто не викликав, будь-яких пояснень не відбирали, роз`яснювальної роботи з нею не працівники поліції не проводили.

Представник ОСОБА_7 вказав на безпідставність заяви та просив відмовити у її задоволенні з огляду на те, що відсутні докази вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_4 домашнього насильства, яке б могло бути підставою для винесення стосовно них обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_4 пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_2 та декілька разі приїзжав разом з нею до житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак, весь час перебував біля автомобіля, до будинку не підходив. За такого вимоги заяви вважає необґрунтованими та безпідставними. Із заінтересованою особою ОСОБА_14 бачився пару разів за весь час проживання сестри разом з чоловіком.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, судом встановлено таке.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 22 січня 2020 року власниками домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 є: ОСОБА_9 ; ОСОБА_5 ; та ОСОБА_15 .

За даною адресою зареєстроване місце проживання: ОСОБА_10 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_10 , що підтверджується копією паспортів зазначених осіб та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 19 січня 2021 року, наявними у матеріалах справи.

Судом під час розгляду справи встановлено, що заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживають окремо від заявника ОСОБА_10 та заінтересованих осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

З відповіді відділення поліції № 4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 23 лютого 2021 року слідує, що заява ОСОБА_10 від 22 лютого 2021 року розглянута та проведено перевірку. У ході проведеної перевірки та вивчення матеріалів СВ Відділення поліції № 4 встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про наявність кримінального правопорушення, та неможливо у зв`язку із цим зареєструвати відповідну інформацію до ЄДРДР. З особою, вказаній у зверненні проведено профілактично роз`яснювальну роботу щодо недопущення антигромадської поведінки та попереджено про відповідальність за статтями 173, 173-2, КУПАП та статтями 185, 186, 187 КК України. Також зазначено, що це рішення може бути оскаржене у порядку, визначеному законодавству.

У відповіді відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 19 квітня 2021 року ОСОБА_3 повідомлено про те, що її звернення від 16 квітня 2021 року розглянуто працівниками поліції, з вказаною у зверненні громадянкою проведено профілактичну бесіду про недопущення антигромадської поведінки та попередження за статтями 178, 173, 173-2 КУпАП та статтями 125, 194 КК України. Це звернення розглянуто відповідно до приписів Закону України «Про звернення громадян». У цьому листі також зазначено, що вказане рішення може бути оскаржене в судовому порядку.

Листом від 20 квітня 2021 року відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області вказано про те, що заява ОСОБА_9 від 19 квітня 2021 року розглянута. З громадянкою ОСОБА_11 проведено профілактичну бесіду «щодо заборони вчинення нею порушення громадського порядку та спокою громадян» а також попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність. Заява була розглянута у порядку Закону України «Про звернення громадян». У листі зазначено, що це рішення може бути оскаржене в судовому порядку.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви суд зазначає таке.

Звертаючись до суду із даною заявою представник ОСОБА_8 просить застосувати до заінтересованих осіб ОСОБА_14 та ОСОБА_4 обмежувальні приписи відповідно до приписів частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Зазначеним законом закріплені організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

У пункті 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування (частина друга статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, визначених у частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З аналізу наведених норм слідує, що обмежувальних припис може бути застосовано до кривдника у разі встановлення факту вчинення ним домашнього насильства (економічного, психологічного, фізичного тощо).

Під час розгляду справи судом встановлено, що звертаючись до суду із заявою про застосування до заінтересованих осіб обмежувального припису у вигляді тимчасового обмеження прав а саме, наближатися до будинку АДРЕСА_1 ближче ніжна 100 метрів, вказує на порушення ОСОБА_14 та ОСОБА_4 права заявника на приватне життя.

Однак ані у своїх поясненнях, ані на запитання суду, представник ОСОБА_8 не пояснив, яке саме насильство вчинено зацікавленими особами стосовно заявника та інших зацікавлених осіб, які проживають за адресою АДРЕСА_1 . Доказів завдання такого насильства заявнику матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що звернення заявника та його матері ОСОБА_9 до поліції були розглянуті у порядку Закону України «Про звернення громадян», рішень про притягнення до адміністративної відповідальності чи внесення відповідної інформації до ЄРДР за результатами розгляду цих заяв прийнято не було.

Такі рішення органів поліції заявником та заінтересованою особою ОСОБА_3 у визначеному порядку оскаржені не були. За такого наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , які надавалися до органів поліції, не можуть бути прийняті судом до уваги як доказ вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_4 домашнього насильства.

Надані заявником та заінтересованою особою ОСОБА_3 копій документів про її стан здоров`я та стан здоров`я ОСОБА_12 містять інформацію про стан здоров`я цих осіб. Однак, з огляду на те, що суд дійшов висновку про недоведеність факту вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_4 домашнього насильства стосовно заявника та його матері, такі докази не можуть бути взяті судом до уваги та оцінені у порядку визначеному законодавством.

За такого суд вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_4 домашнього насильства, що є підставою для застосування до них обмежувального припису. Натомість вбачається спір між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 про визначення місяця проживання дитини, який має бути розглянутий у порядку визначеному законодавством для розгляду таких спорів.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та про необхідність відмовити у її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 273, 350-1, 350-2, 350-3, 350-5, 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви адвоката Гриненка Ігоря Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Шолох