Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4748/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суду Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання - Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пийтерфолвівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Пийтерфолвівської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка заповіту не залишила. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала матері позивача на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000272 від 18.07.2000 року, виданого головою Петрівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2423. Спадщину після смерті матері позивача у порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв її батько ОСОБА_3 . Батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті також залишилася земельна ділянка площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала померлому на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000273 від 18.07.2000 року, виданого головою Петрівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2424 на ім`я ОСОБА_3 . Позивач вказує, що прийняла спадщину та звернулася до державного нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки, однак отримала відмови у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцям. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.03.2009 року.

Останнім місцем проживання матері позивача було АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Пийтерфолвівської сільської ради від 06.09.2021 року за № 01-30/1182.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала матері позивача на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000272 від 18.07.2000 року, виданого головою Петрівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2423.

Заповіту спадкодавець не залишила, а тому спадкування проводилося в порядку спадкування за законом.

Спадщину після смерті матері позивача у порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв її батько ОСОБА_3 , оскільки згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради від 06.09.2021 року за № 01-30/1183, проживав та був зарестрований разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкові права після смерті ОСОБА_2 батько позивача ОСОБА_3 документально не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.02.2014 року.

До спадкової маси, що відкрилася після смерті батька позивача входить:

- земельна ділянка площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала матері позивача ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000272 від 18.07.2000 року;

- земельна ділянка площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000273 від 18.07.2000 року, виданого головою Петрівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2424 на ім`я ОСОБА_3 .

Останнім місцем проживання батька позивача було АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Пийтерфолвівської сільської ради від 06.09.2021 року за № 01-30/1184.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є позивач, дочка спадкодавця ОСОБА_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_3 від 06.04.1961 року та свідоцтвом про укладення шлюбу позивача серії НОМЕР_4 від 20.04.1985 року.

Інших спадкоємців немає.

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивач після смерті батька прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом з спадкодавцем в житловому будинку, здійснювала за нею догляд, а також після його смерті вступила у володіння спадковим майном, обробляла земельні ділянки.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, однак державним нотаріусом позивачу було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, належне її батькам немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцям, що стверджується листами державного нотаріуса від 20.08.2021 за № № 221/01-16, 222/01-16 . Також позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на спадкове майно.

Разом з цим з матеріалів справи встановлено, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000272 від 18.07.2000 року та державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000273 від 18.07.2000 року, втрачено.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , мешканкою АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000272 від 18.07.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2423, у порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , мешканкою АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 000273 від 18.07.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2424, у порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко