___________ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
Справа № 521/6554/21
Пр. № 2-з/521/120/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши заявуОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

У відповідності до вимог чинного цивільного-процесуального законодавства України 07 травня 2021 року судом було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області для встановлення місця реєстрації відповідача.

Станом на сьогоднішній день провадження у справі не відкрито.

Разом із позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначив, що з 01 вересня 2020 року відповідач перестав сплачувати йому будь-які кошти в рахунок погашення заборгованості за договором позики та вчиняє дії, направлені на ухилення від виконання своїх зобов`язань.

Вважає, що, у разі можливого винесення рішення суду про задоволення позовних вимог, відповідач може ухилятися та створювати перешкоди для належного його виконання, при цьому за рахунок вказаного майна може бути покрито значну частину боргу.

Стверджував, що, у випадку реалізації належного відповідачу будинку, виконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики зачіпатиме права та інтереси інших осіб.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суддя вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову.

Позовна заява ОСОБА_1 подана до суду за загальними правилами підсудності, підстави для застосування правил ст. 28 ЦПК України відсутні.

Оскільки провадження у справі не відкрито, то на цій стадії суд позбавлений можливості з`ясувати питання підсудності даної справи та вирішувати питання про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, на момент розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито, відомості щодо місця реєстрації відповідача до суду не надійшли, що, у свою чергу, унеможливлює вирішити питання про накладення арешту на майно відповідача, оскільки заяву подано передчасно та накладення арешту може призвести до порушення прав та законних інтересів громадян.

За таких обставин, приходжу до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює, що відмова у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ували суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.М. Сегеда