Справа № 673/915/21
Провадження № 2/673/445/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Ягодіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ясінської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася із означеним позовом до суду, вказавши, що 13.04.2004 року вона на підставі договорів купівлі-продажу стала власником чотирьох земельних ділянок площами 0,10 га та 0,08 га для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства відповідно, що знаходяться по АДРЕСА_1 та площами 0,10 га та 0,01 га для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства відповідно, що знаходяться по АДРЕСА_1 .. В подальшому на підставі вказаних договорів позивачці було видано відповідні державні акти на право приватної власності на землю серії ЯЗ №124902 та серії ЯЗ №124901 від 15.12.2009 року. Вказані правовстановлюючі документи на земельні ділянки, на думку позивача підлягають визнанню недійсними, оскільки в таких містяться помилки, які перешкоджають позивачу виготовити технічну документацію та здійснити державну реєстрацію вказаних земельних ділянок. Враховуючи наведене, позивач просила задоволити позовні вимоги та визнати недійсними вказані державні акти на право власності на землю.

Ухвалою судді від 03.08.2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України.

В судове засідання позивач не з`явилася, натомість, як вбачається з її письмової заяви, розгляд справи просить проводити у її відсутність, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, в прийнятті рішення покладаючись на думку суду.

Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що 13.04.2004 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Бас Л.Й., зареєстрований в реєстрі за №979, згідно якого позивач придбала земельну ділянку площею 0,11 га, розташовану під номером АДРЕСА_2 , надану для обслуговування житлового будинку 0,10 га. та ведення підсобного господарства 0,01 га.

Також, 13.04.2004 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Бас Л.Й., зареєстрований в реєстрі за №976, згідно якого позивач придбала житловий будинок з надвірною будівлею та земельну ділянку розміром 0,18 га., передану у власність для обслуговування житлового будинку 0,10 га. та ведення підсобного господарства 0,08 га., які знаходяться під номером АДРЕСА_1 ,

На підставі вказаних договорів купівлі-продажу були видані державні акти на право власності на земельну ділянку.

Зокрема, 15.12.2009 на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2004 за №976 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №124902, згідно якого остання є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №197.

Також, 15.12.2009 на ім`я позивача на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2004 за №979 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №124901, згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1941 га, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №196.

Із вказаних державних актів також вбачається, що вказані в них площі земельних ділянок, адреси їх розташування та цільове призначення таких не співпадають з відомостями, вказаними в договорах купівлі-продажу від 13.04.2004 року, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Як вбачається із положень ст.13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснювати (реалізовувати) своє право повністю або частково. При оспорювані або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.125 ЗК України, в редакції, чинній на час набуття позивачем права на земельні ділянки, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Документом, що посвідчує право на земельну ділянку, є державний акт (ст.126 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи викладене, з огляду на суперечливі дані, внесенні до правовстановлюючих документів при їх виготовленні, суд дійшов висновку, що такі порушують право позивача на розпорядження земельними ділянками, а тому такі державні акти підлягають визнанню судом недійсними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Деражнянської міської ради (місцезнаходження: Хмельницька область, м. Деражня, вул. Миру, 37) про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки задоволити.

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки

-серії ЯЗ №124902, виданий ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2004 р. за №976 на земельну ділянку площею 0.1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №197;

-серії ЯЗ №124901, виданий ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2004 р. за №979 на земельну ділянку площею 0.1941 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №196.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т. В. Ягодіна