Справа № 604/5/21
Провадження № 2/604/156/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Коломійчук Олександр Іванович про визнання недійсними договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області Коломійчук О. І. про визнання недійсними договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Староміщинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 18.06.2007 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 115,6 кв.м. Вказаний будинок розміщений на земельній ділянці, площею 0,19 га, кадастровий № :02:001:0037, яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 452880, виданого 22.11.2006 р. Підволочиським районним відділом земельних ресурсів. На підставі договору дарування житлового будинку, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Коломійчуком О.І. 11.05.2018 р. зареєстрованого у реєстрі за № 521, ОСОБА_2 безоплатно передала у власність ОСОБА_3 належний їй на праві власності вищевказаний житловий будинок. Однак, ОСОБА_2 мала на меті скласти нотаріально посвідчений заповіт на користь ОСОБА_3 та вважала, що право власності на житловий будинок і земельну ділянку перейде до відповідача лише після смерті позивача, а також вважала, що вони дійшли згоди стосовно надання відповідачем догляду та матеріальної допомоги позивачу як особі похилого віку. Крім того, у ОСОБА_2 відсутнє інше нерухоме майно, і вона з 1994 року і по даний час зареєстрована та проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 . Вказане свідчить про відсутність фактичної передачі обдарованому дарунку за оспорюваним договором. Таким чином позивач фактично помилилась стосовно природи правочинів, прав та обов`язків, які виникають після їх укладення між сторонами, а тому просить визнати недійсними договора дарування житлового будинку та земельної ділянки укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу та зареєстрованих у реєстрі за № 521, та 522.

В судовому засіданні позивач та його представник в судове засідання не з`явились, заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі зіславшись на обставини, що викладені у позові та просять їх задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав суду заяву згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності. У своїх письмових поясненнях відповідач вказав, що позивач ОСОБА_2 говорила йому, що вона хоче укласти нотаріально посвідчений заповіт на його користь і бажає, щоб право власності на житловий будинок і земельну ділянку перейшло до нього, лише після її смерті, проте він повідомив помилково нотаріуса про укладення договору дарування. Усім питання, пов`язаним із укладенням, а також із оплатою займався особисто він. ОСОБА_2 неодноразово зверталась до нього з приводу її догляду та надання матеріальної допомоги як особі похилого віку і з її слів стало зрозуміло, що таку допомогу повинен їй надавати за те, що вона відчужила на його користь майно. Позивач надалі продовжує проживати у житловому будинку АДРЕСА_1 . В цьому будинку він не проживає і фактично в користування згаданим майном не вступив.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому стст.223, 247 ЦПК України, виходячи з наступного:

Згідно договору дарування житлового будинку від 11 травня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 521 вбачається, що ОСОБА_2 як дарувальник та ОСОБА_3 як обдарований домовились про те, що дарувальник передала, а обдарований прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Вищевказаний житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,1900 га, кадастровий номер :02:001:0037. На земельній ділянці розміщено житловий будинок з підвалом, загальною площею 115,6 кв.м., житловою площею 67,5 кв.м., зазначений під літ. «А,а», хлів, зазначений під літ. «Б». Вказаний будинок належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданного Староміщинською сільською радою Підволочиського району 18 червня 2007 року. Право власності у обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Обдарований свідчить, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення та реєстрації права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 11 травня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 522 вбачається, що ОСОБА_2 як дарувальник та ОСОБА_3 як обдарований домовились про те, що дарувальник передала, а обдарований прийняв у дар належну ОСОБА_2 на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,1900 га, кадастровий номер - :02:001:0037. Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі державного Акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 452880, виданого Підволочиським районним відділом земельних ресурсів 22 листопада 2006 року. Право власності на земельну ділянку, що дарується, переходить до обдарованого з моменту передачі дарунка, про що свідчитиме одержання обдарованим цього договору після його нотаріального посвідчення та державної реєстрації прав на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу : 123598825 від 11.05.2018 року вбачається, що власником земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер : :02:001:0037, площею 0.19 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с. Староміщина Підволочиського району належить на підставі договору дарування від 11.05.2018 року ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона передає або зобов`язується передати у майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до вимог ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ст. 722 ЦК України, право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Обдарований свідчить, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу : 123594948 від 11.05.2018 року вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 11.05.2018 року являється ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу : 123598825 від 11.05.2018 року вбачається, що власником земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер : :02:001:0037, площею 0.19 га призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с. Староміщина Підволочиського району належить на підставі договору дарування від 11.05.2018 року ОСОБА_3 .

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 подарувала, а відповідач ОСОБА_3 прийняв у дар спірний житловий будинок та земельну ділянку, здійснивши відповідну реєстрацію.

У відповідності з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та недодержання цього в момент вчинення правочину є підставою для недійсності правочину.

Виходячи з матеріалів справи, суд схиляється до міркування, що позивач, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки вважала, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку на ОСОБА_3 перейде лише після смерті позивача, а також вважала, що вони дійшли згоди стосовно надання відповідачем догляду та матеріальної допомоги позивачу як особі похилого віку. Вказане і підтверджується письмовими поясненням відповідача ОСОБА_3 тим, що він повністю визнав заявлені позовні вимоги, а також тим, що позивач ОСОБА_2 , з часу вчинення правочину і до часу звернення до суду проживала та надалі проживає у вказаному житловому будинку та в силу віку, емоційного напруження та незнання законодавства помилились щодо правової природи правочину.

Волевиявлення позивача ОСОБА_2 не відповідало її внутрішній волі та правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, що є підставою для визнання судом договору дарування недійсним, згідно ст.215, ч.ч. 3,5 ст. 203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має, зокрема, помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений.

Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, Цивільний Кодекс розуміє: помилку в характері правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все майно, яке одержане на виконання правочину, тобто у разі визнання договору дарування недійсним позивач набуває права власності на відчужений нею згідно договору дарування будинок.

Суд вважає, що договір дарування житлового будинку від 11 травня 2018 року та договір дарування земельної ділянки від 11 травня 2018 року посвідчений приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області був укладений з умовою утримання позивачки в майбутньому відповідачем, та мав на меті заповіт про що свідчать встановлені судом обставини справи, а тому суд прийшов до висновку щодо недійсності договору дарування між сторонами.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Крім того суд вважає, що із відповідача в користь позивача необхідно стягнути сплачений нею та документально підтверджений судовий збір у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Таким чином, на підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст.15, 16, 203, 215, 216, 229, 655, 691, 692, 717 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати :

-договір дарування від 11 травня 2018 року житлового будинку АДРЕСА_1 посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 521;

-договір дарування від 11 травня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 522 земельної ділянки, що розташована в с. Староміщина Підволочиського району Тернопільської області площею 0,1900 га, кадастровий номер - :02:001:0037;

Стягнути з відповідача по справі ОСОБА_3 , в користь позивача ОСОБА_2 сплачений нею та документально підтверджений квитанцією судовий збір в розмірі 1967,07 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особи які не були під час проголошення судового рішення протягом цього ж строку з часу отримання копії судового рішення.

З оригіналом згідно

Суддя Підволочиського

районного суду: Н.Б. Сташків