Справа № 204/2678/21
Провадження № 2/204/1305/21
УХВАЛА

28 квітня 2021 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Книш А.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом зняття з реєстрації та виселення,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом зняття з реєстрації та виселення.

Ознайомившись із зазначеною позовною заявою встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Позивач зазначає ціну позову у розмірі 133177 грн., що вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна на час пред`явлення позову до суду.

Разом з цим судом враховуються роз`яснення викладенні в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, а саме, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки не містить зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці (дійсну вартість спірного будинку).

В порушення пункту 4 частини 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не конкретизовано зміст позовних, а саме позивач просить визнати особистою приватною власністю домоволодіння, «яке відчужується за цим договором», але не вказано за яким цим договором. Крім того, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що спірне майно позивач купила ще 10 червня 2009 року, відомості щодо відчуження майна на час подання позову суду не надані.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1331,80 грн.

Частиною 2 ст. 176 ЦПК України передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Пунктом 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, суд, керуючись ч.2 ст.176 ЦПК України, попередньо визначає розмір судового збору у сумі 11350 грн. за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивачем також не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви, в якій об`єднано дві позовні вимоги немайнового характеру (про зняття з реєстрації та виселення), що згідно пп.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що разом становить 1816 грн (908+908).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року встановлено, що у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Так, враховуючи, що в позовній заяві об`єднано вимоги немайнового та майнового характеру, позивачу відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI за подання позовної заяви немайнового характеру потрібно сплатити судовий збір у розмірі 1816 грн та майнового характеру у розмірі 11350 грн на р/р UA0004632, код отримувача (МФО) 899998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (ЄДРПОУ) 37988155, отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101. Оскільки, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1331,80 грн, то йому необхідно доплатити ще 11834,20 грн ((1816+11350)-1331,80). Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч.ч.1,2 ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, усунення перешкод в користуванні домоволодінням шляхом зняття з реєстрації та виселення залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів після отримання копії ухвали та попередити, що згідно вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: