КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року

справа № 367/2972/21

провадження № 22-ц/824/9381/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

розглянувши в м. Києві в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Мерзлого Л.В. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

Ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підстави для повернення позовної заяви були відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуто недоліки в повному обсязі, визначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, а саме не подано медичного свідоцтва про смерть.

Однак, погодитись із таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано термін для усунення виявлених в ній недоліків, а саме: заявнику запропоновано сплатити судовий збір та надати копію медичного свідоцтва про смерть.

Відповідно до ухвали Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року заявником надано оригінал квитанції про сплату судового збору, разом із тим, вимоги щодо подання медичного свідоцтва про смерть не виконано, у зв`язку із чим заяву було повернуто заявнику.

Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року.

Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), видані органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійним і не створює правових наслідків.

У той же час у відповідності до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 522/16286/18.

Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Вбачається, що до заяви про встановлення факту додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , факт смерті якого хоче встановити заявник.

Крім того, до апеляційної скарги заявником надано документи, які були повернуті ОСОБА_1 на підставі ухвали суду від 11 травня 2021 року. Зокрема, додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , що видане 27 вересня 2016 року органом самопроголошеного утворення Луганської Народної Республіки, що діє на тимчасово окупованих територіях України - відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції.

Враховуючи, що до суду першої інстанції заявником ОСОБА_1 було додано до заяви докази, які свідчать про смертьОСОБА_2 , а саме копію свідоцтва про смерть останнього, відтак підстави для подання медичної довідки щодо смерті особи та повернення заяви у зв`язку із невиконанням вимог щодо надання відповідного документу були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду від 11 травня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що заявник звільнена від сплати судового збору, та вимоги суду щодо його сплати є необґрунтованими, судом не приймаються, оскільки відповідні вимоги були усунуті заявником, та ухвалою суду повернуто заяву на підставі неподання ОСОБА_1 медичного свідоцтва про смерть, а не у зв`язку із несплатою судового збору. Ухвала суду, якою залишено заяву без руху, в частині щодо сплати судового збору заявником не оскаржувалась.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2021 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді