ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року

Справа № 2-4149/09
Провадження № 22-ц/821/445/21
категорія: 314000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.,

секретаря - Анкудінова О. І.,

учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»;

відповідач: публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилова Дмитра Олексійовича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про зміну сторони (стягувача) у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, у складі головуючої судді Скляренко В. М., повний текст ухвали складено 16 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

14 вересня 2020 року ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про заміну сторони (стягувача) у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Заява мотивована тим, що 25 листопада 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення по справі № 2-4149/09 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 820-ЧД.

Також заявник вказав, що 03 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт-Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 820-ЧД, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та боржником ОСОБА_1 .

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

За наведеного, просив замінити стягувача у справі № 2-4149/09 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 820-ЧД, а саме ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Вердикт-Капітал».

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2021 року заяву ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони, задоволено.

Замінено сторону у виконавчому листі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149/2009 від 29 грудня 2009 року з виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 820-ЧД від 13 червня 2007 року в розмірі 47 588 грн 83 коп., судового збору в розмірі 475 грн 89 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн., а всього 48 314 грн 72 коп., а саме: стягувача ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «Вердикт-Капітал».

Ухвала мотивована тим, що 03 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив новому кредитору ТОВ «Вердикт-Капітал» право вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів, в тому числі і до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 820-ЧД від 13 червня 2007 року.

Враховуючи встановлені обставини та норми права, що їх регулюють, суд прийшов до висновку про задоволення заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну стягувача у виконавчому листі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149/2009 від 29 грудня 2009 року з виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 820-ЧД від 13 червня 2007 року в розмірі 47 588 грн 83 коп., судового збору в розмірі 475 грн 89 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250 грн, а всього 48 314 грн 72 коп., а саме: стягувача ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «Вердикт-Капітал».

В апеляційній скарзі, поданій 01 лютого 2021 року, представник ОСОБА_1 адвокат Гаврилов Д. О., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2019 року вже було замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «Вердикт-Капітал».

Укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» договір відступлення права вимоги за своєю правовою природою є договором факторингу. Матеріали справи не містять, а ТОВ «Вердикт Капітал» не надало доказів наявності у ного ліцензії на здійснення фінансових послуг.

Таким чином, з укладенням договору відступлення права вимоги відбулася заміна кредитодавця ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який є фінансовою установою, що мала право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на господарюючого суб`єкта ТОВ «Вердикт Капітал», який не відноситься до фінансових установ в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не може надавати фінансові послуги. За наведених обставин скаржник вбачає відсутність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах.

Крім того, 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. вчинено виконавчий напис № 16841 про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 820-ЧД від 13 червня 2007 року, укладеним з ВАТ «Банк» Фінанси та кредит» на загальну суму 83 001 грн 37 коп.

15 вересня 2020 року приватним виконавцем Малковою М. В. відкрито виконавче провадження ВП № 63036478 за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла по кредитному договору № 820-ЧД від 13 червня 2007 року, право вимоги за яким було відступлено ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі договору про відступлення права вимог за кредитним договором від 03 жовтня 2018 року на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Справа № 711/8971/20 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню знаходиться на розгляді Придніпровського районного суду м. Черкаси.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Вердикт Капітал» вказав на не обґрунтованість доводів апеляційної скарги. Просив залишити подану апеляційну скаргу, без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зазначив, що ТОВ «Вердикт-Капітал» відповідно до свідоцтва про реєстрацію є фінансовою установою, видом діяльності якої є надання фінансових послуг в тому числі і факторинг.

У відповіді на відзив скаржник наполягав на задоволенні апеляційної скарги, та мотивував його доводами близькими за змістом, що наведені ним в поданій апеляційній скарзі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилова Д. О.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 березня 2021 року справу призначено до розгляду на 18 березня 2021 року на 11:30 год. з повідомленням учасників справи про дату, час та місце її розгляду. В послідуючому справу відкладено розглядом на 06 квітня 2021 року на 12:00 год., на 20 квітня 2021 року на 12:30 год., а далі на 26 квітня 2021 року на 10:00 год.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2009 року у справі № 2-4149/09 за позовом ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору в розмірі 47 588 грн 83 коп., а також 475 грн 89 коп. судового збору та 250 грн 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 48 314 грн 72 коп. Вказане рішення набрало законної сили та на його виконання 29 грудня 2011 року Придніпровським районним судом м. Черкаси були видані два виконавчі листи № 2-4149/2009, які були пред`явлені стягувачем для примусового виконання до Придніпровського ВДВС у м. Черкаси (а. с. 7-9, 10-13).

Як вбачається із листа Придніпровського ВД ВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) від 13 січня 2021 року у відділі державної виконавчої служби на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження № 21643448, № 39409633, № 48759370 з примусового виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149 від 29 грудня 2009 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 48 314 грн 72 коп.

Виконавче провадження № 21643448 було завершене 29 березня 2013 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату прийняття процесуального рішення).

Виконавче провадження № 39409633 було завершене 17 жовтня 2014 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату прийняття процесуального рішення).

Останнє виконавче провадження № 48759370 було з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149 від 29 грудня 2009 року про стягнення із ОСОБА_1 боргу в розмірі 48 314 грн 72 коп. було завершене 30 жовтня 2015 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату прийняття процесуального рішення).

Станом на 13 січня 2021 року, за результатами перевірки бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у Придніпровському ВДВС у місті Черкаси ЦМУ М (м. Київ) відсутні відкриті виконавчі провадження відносно гр. ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149 від 29 грудня 2009 року (а. с. 83).

Відповідно до листа Соснівського ВДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) від 05 листопада 2020 року, за наслідками перевірки бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у Соснівському ВДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого документу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси № 2-4149/09 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 48 314 грн 72 коп. не перебуває (а. с. 75).

Згідно до листа ЦВ ДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) від 16 листопада 2020 року у ЦВ ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 49488405 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149 від 29 грудня 2009 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 48 314 грн 72 коп. В даному виконавчому провадженні ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2019 року (справа № 711/4097/14-ц) замінено стягувача на ТОВ «Вердикт Капітал». Матеріали справи не містять копії приведеної ухвали суду, однак її електронний примірник внесений до ЄДРСР та відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року відкритий до загального перегляду.

В ході виконання вказаного виконавчого провадження з ОСОБА_1 стягнуто кошти в загальній сумі 31 821 грн 58 коп., з яких: кошти в загальній сумі 26 452 грн 10 коп. перераховано на користь стягувача (зокрема: на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - 9 857 грн 21 коп., на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - 16 594 грн 89 коп.), кошти в загальній сумі 4 831 грн 47 коп. перераховано як виконавчий збір, 400 грн як витрати за проведену експертизу ТЗ, 138 грн 01 коп. як витрати виконавчого провадження.

19 грудня 2019 року виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149 від 29 грудня 2009 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 48 314 грн 72 коп. повернутий новому стягувачу - ТОВ «Вердикт Капітал» згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 66).

Також з матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступає новому кредитору ТОВ «Вердикт-Капітал» право вимоги до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором (п. 1 Договору).

Крім того, п. 2 Договору про відступлення прав вимоги від 03 жовтня 2018 року передбачено, що новий кредитор (ТОВ «Вердикт-Капітал») в день укладення цього Договору але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів.

Відповідно до п. 4 Договору, за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору новий кредитор (ТОВ «Вердикт-Капітал») сплачує Банку (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») грошові кошти у сумі 851 000 грн 00 коп., у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Як вбачається з платіжного доручення № 26 від 01 жовтня 2018 року, ТОВ «Вердикт-Капітал» перерахувало ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти в сумі 851 000 грн 00 коп. з призначенням платежу F07GL29288; протокол № UA-EA-2018-08-28-000031-b від 01 жовтня 2018 року (а. с. 28).

Відповідно до Додатку № 1 до Договору від 03 жовтня 2018 року про відступлення прав вимоги під № 236 зазначено Кредитний договір № 820-ЧД від 13 червня 2007 року, що укладений з ОСОБА_1 та наявну заборгованість (а. с. 14-16).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2019 року заяву ТОВ «Вердикт-Капітал», стягувач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», боржник - ОСОБА_1 , третя особа ЦВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «Вердикт-Капітал» у виконавчому провадженні № 49488405, що відкрите на підставі виконавчого листа виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (а.с. 88).

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи зі змісту процесуального законодавства, підставою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або інших, встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав та обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, яка регламентує заміну сторони виконавчого провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

У ч. 3 ст. 442 ЦПК України зазначено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України а заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 2-н-148/09, від 21 листопада 2018 року у справі № 2-769/11.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Колегія зауважує, що норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися, як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії визначені законодавством.

Звертаючись із приведеною заявою про заміну сторони, заявник посилався на виникнення у нього прав правонаступника у матеріальних правовідносинах, виходячи з укладеного 03 жовтня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та заявником договору про відступлення прав вимоги.

Матеріали справи свідчать, що вказаний договір про відступлення прав вимоги від 03 жовтня 2018 року,не оспорювався і в силу ст. 204 ЦК України, є правомірним, виходячи з презумпції дійсності правочину.

У зв`язку з чим, судова колегія зазначає, що доводи скаржника про те, що заявник не надав належних доказів щодо права на отримання відступлення права вимоги від банку, який мав право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, а товариство в свою чергу такої ліцензії на здійснення фінансових послуг не має, не заслуговують на увагу. Предметом даного спору є заміна сторони виконавчого провадження, а не визнання договору відступлення права вимоги недійсним. Крім того, вказаний договір, як зазначалося вище, боржником не оспорювався.

Водночас, інші доводи апеляційної скарги, щодо підстав необґрунтованості заявлених вимог про заміну сторони у справі, є достатньо вмотивованими та заслуговують на увагу в аспекті наступного.

Матеріали даної справи свідчать, що в ході виконання ЦВ ДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) виконавчого провадження № 49488405 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149 від 29 грудня 2009 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу в розмірі 48 314 грн 72 коп., ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2019 року (справа №711/4097/14-ц) замінено стягувача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на іншого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал».

Таким чином, приведеною ухвалою суду, яка зокрема, є чинною на момент звернення ТОВ «Вердикт Капітал» з даною заявою про заміну сторони, відбулося процесуальне правонаступництво в матеріальних правовідносинах в результаті якого у стягувача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» припинився статус сторони виконавчого провадження з одночасним його переходом до іншого стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал».

Крім того, в ході здійснення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні з ОСОБА_1 стягнуто кошти в загальній сумі 31 821 грн 58 коп., з яких: кошти в загальній сумі 26 452 грн 10 коп. перераховано на користь стягувача (зокрема: на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - 9 857 грн 21 коп., на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - 16 594 грн 89 коп.), кошти в загальній сумі 4 831 грн 47 коп. перераховано як виконавчий збір, 400 грн як витрати за проведену експертизу ТЗ, 138 грн 01 коп. як витрати виконавчого провадження. Вказане свідчить про те, що після набуття ТОВ «Вердикт Капітал» статусу стягувача у даному провадженні, проводилися виконавчі дії за його участі як сторони виконавчого провадження.

Більше того, 19 грудня 2019 року виконавчий документ у даному виконавчому проваджені, повернутий стягувачу, тобто ТОВ «Вердикт Капітал», згідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», за письмовою заявою про повернення виконавчого документа.

Відповідно до п. 22 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає в матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відмітку, у якій зазначаються підстави закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягнутої сум, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

З дослідженої копії виконавчого листа, наданої стороною заявника безпосередньо до суду апеляційної інстанції, вбачається, що він містить відмітку приватного виконавця Недоступа Д. М. датовану 04 вересня 2020 року про повернення виконавчого листа без виконання на підставі п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» та відмітку приватного виконавця Матвійчук Ю. В. датовану 12 березням 2021 року про повернення виконавчого листа згідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за письмовою заявою стягувача про повернення виконавчого документа.

Вказані факти свідчать про те, що заявник ТОВ «Вердикт Капітал», набувши за ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2019 року (справа № 711/4097/14-ц) статусу стягувача, за виконавчим листом Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-4149 від 29 грудня 2009 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит», шляхом заміни стягувача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «Вердикт Капітал», необмежено користується своїми правами, що випливають з даного статусу. Зокрема, шляхом як звернення даного виконавчого листа до виконання, участі у проведенні виконавчих дій як стягувача так і правом повернення його за його ж вимогою.

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» звертаючись до суду 14 вересня 2020 року із заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни вибулого стягувача ПАТ «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», фактично повторно порушує питання про заміну себе як стягувача у правовідносинах з відповідним боржником, не навівши при цьому доказів того, що дане правонаступництво не було реалізоване ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2019 року (справа № 711/4097/14-ц), чи є перешкода яка порушує його право як стягувача на процесуальну можливість ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії визначені законодавством.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у справі відсутні належні та допустимі докази порушення права заявника, виходячи зі змісту заявлених останнім вимог, на що суд першої інстанції відповідної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку при постановленні оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ухвала суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про зміну сторони (стягувача) у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Керуючись ст. ст. 258, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилова Дмитра Олексійовича задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про зміну сторони (стягувача) у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

В. О. Єльцов