Єдиний номер справи 487/989/20
Провадження 22-ц812/828/21 Головуючий по 1 інстанції Гаврасієнко В.О.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Біляєва В.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представників сторін ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2021р.

за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У лютому 2020р. ОСОБА_1 пред`явив позов до Державної установи «Держгідрографія» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначав, що з 02.08.2010р. працював у відповідача на посаді провідного інженера групи експлуатації плавзасобів, а 13.08.2019р. на посаді провідного інженера служби флоту.

Наказом начальника Державної установи «Держгідрографія» від 24.10.2019р. № 177 внесені зміни до структури та штатного розпису Філії державної установи« Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії», а саме зі служби флоту виключено посаду провідного інженера. Відповідний наказ було прийнято й виконуючим обов`язки філії «Миколаївський район Держгідрографії» 25.10.2019р. за № 172.

Повідомленням роботодавця від 21.11.2019р. його проінформовано, що посаду провідного інженера буде скорочено з 03.02.2020р.

01.11.2019р. відбулось засідання комісії з визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, яка прийняла рішення, що він такого права не має.

Наказом виконуючого обов`язки начальника філії «Миколаївський район Держгідрографія» від 31.01.2020 р. № 26-к його звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП - скороченням штату працівників.

Вважаючи своє звільнення незаконним, оскільки профспілковим комітетом не було дано згоди на його звільнення, має переваги за кваліфікаційною ознакою порівняно із іншим працівником, його звільнення проведено раніше ніж була скорочена посада, позивач просив про задоволення його вимог.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2021р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.08.2010р. працював у Філії державної установи «Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії» на посаді провідного інженера групи експлуатації плавзасобів, а з 13.08.2019р. на посаді провідного інженера служби флоту.

Наказом начальника ДУ «Держгідрографія» від 24.10.2019р. № 177 прийнято рішення про внесення з 03 лютого 2020р. змін до структури та штатного розпису Філії державної установи «Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії» згідно яких зі служби флоту виключається одна з двох посад провідного інженера.

Відповідний наказ було прийнято й виконуючим обов`язки Філії державної установи« Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії» 25.10.2019р. за № 172.

Повідомленням роботодавця від 21.11.2019р., з яким ОСОБА_1 ознайомився 25 листопада 2019р., поінформовано, що посаду провідного інженера буде скорочено з 03.02.2020р., у зв`язку з чим йому були запропоновані всі наявні в установі вакантні посади.

Також роботодавцем вакантні посади пропонувались ОСОБА_1 28.11.2019р., 16.12.2019р., 15.01.2020р.

Від запропонованих вакантних посад ОСОБА_1 відмовився.

01.11.2019р. відбулось засідання комісії Філії державної установи «Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії» з визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, яка прийняла рішення, що ОСОБА_1 такого права не має.

07.11.2019р. профспілковий комітет первинної профспілкової організації Філії державної установи« Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії», членом якої був позивач, заява про вихід датована 04.11.2019р., а надійшла до профспілкового органу 08.11.2019р., надав згоду на розірвання трудового договору у зв`язку із скороченням штату.

08.11.2019р. роботодавець дізнавшись, що позивач став членом первинної профспілкової організації Державної установи «Держгідрографія» звернувся до цього профспілкового органу з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем у зв`язку із скороченням штату, який 11.01.2020р. прийняв рішення про відмову в наданні такої згоди.

З 22.01.2020р. по 30.01.2020р. ОСОБА_1 перебував у відпустці.

Наказом виконуючого обов`язки начальника Філії державної установи« Держгідрографія» «Миколаївський район Держгідрографії» від 31.01.2020 р. № 26-к ОСОБА_1 цього ж дня звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП - скорочення штату працівників.

З`ясувавши, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, а звільнення позивача з роботи було здійснено роботодавцем у відповідності з вимогами ст.ст.40,42,43,492 КЗпП, суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення ст.42 КЗпП не можна визнати обґрунтованими, тому що згідно протоколу засідання комісії з визначення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, доповідної записки начальника служби флоту Іваненка С.В. та його пояснень разом із ОСОБА_3 в якості свідків, підставою для такого рішення комісії слугувало те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , які займали посади провідного інженера, мають однакову кваліфікацію (закінчили один і той же вищий навчальний заклад, мають кваліфікацію інженер - механік, на посади провідного інженера були призначені з різницею в один день, обидва мають документи про підвищення кваліфікації) та продуктивність праці (зауважень щодо виконання функціональних обов`язків та дисциплінарних стягнень не мають, хоча ОСОБА_4 відпрацював значно більшу кількість робочих днів і має більший відсоток заохочень), але у останнього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та непрацевлаштована дружина.

Доводи щодо часу звільнення з роботи є безпідставними, так як про майбутнє звільнення з посади позивач був повідомлений за два місяці, тобто з дотриманням процедури, передбаченої ст.492 КЗпП, розірвання трудового договору саме 03.02.2020р. було обумовлено останнім робочим днем неділі після якої набирають силу зміни до структури та штатного розпису установи, а нові вакансії безпосередньо на час звільнення у відповідача були відсутні.

Аргументи щодо порушення ст.43 КЗпП теж підлягають відхиленню з огляду на те, що роботодавець звертався з поданням до обох профспілкових організацій членом яких був і став позивач і які прийняли з цього приводу відповідні рішення.

Враховуючи те, що відмова профспілкового органу в наданні згоди на розірвання трудового договору є не обґрунтованою, так як ним не було взято до уваги, що скорочення штату обумовлювалось змінами в організації виробництва і праці, профспілковий комітет, членом якого позивач був раніше, завчасно повідомлявся про майбутні скорочення, була дотримана процедура вивільнення, а саме працівника повідомлено про майбутнє скорочення зі вжиттям заходів з працевлаштування, роботодавцем достатньо ретельно перевірялось переважне право працівників на залишення на роботі, а тому останній був вправі звільнити позивача і без такої згоди.

Що ж стосується дотримання вимог процесуального закону про статус сторони даного спору (ст.48 ЦПК), то згідно позовної заяви позивач пред`явив вимоги саме до юридичної особи, права якої представляв уповноважений нею представник, тобто справу фактично розглянуто за участі належних сторін спірних правовідносин.

Оскільки суд ухвалив правильне по суті рішення, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2021р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2021р.

Головуючий: Судді: