Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценко О.І.,

представника позивача - Вижга В.В. ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» заборгованість за кредитними договором № KIVPGK01550601 від 25 травня 2007 року в розмірі 15 747,17 Доларів США, яка складає заборгованість за відсотками за користуванням кредитом за період з 21.04.2018 року по 02.09.2019 року. А також просить стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між банком та ОСОБА_2 25 травня 2007 року року було укладено кредитний договір № KIVPGK01550601, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 85 750,00 доларів США, терміном до 25.05.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки в строки, встановлені кредитним договором. Банк взяті на себе зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі, у той час як ОСОБА_2 обов`язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, про що свідчить наявна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.09.2019 року складає 1 711 348,49 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 69 642,22 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 106 431,12 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 17 780,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 1 517 495,55 доларів США. Від цієї суми віднімається сума, яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2010 року, яка склала 183 704,93 Доларів США. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати повернення від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач вказував про те, що заборгованість до стягнення становить 15 747,17 доларів США, яка складається з наступного: 15 747,17 Доларів США заборгованість за відсотками за користуванням кредитом за період з 21.04.2018 року по 02.09.2019 року. Крім того з метою забезпечення виконання кредитного договору, 25.05.2007 року між позивачем та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» було укладено договір поруки. Оскільки у кредитних правовідносинах відповідачі діють як солідарні боржники, позивач просить стягнути з останніх заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 21.04.2018 року по 02.09.2019 року, у зв`язку з не виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором.

19 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення заборгованості та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09 січня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено розглянути справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

31 липня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, закрито підготовче провадження у даній справі.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у змісті позовних вимог та відповіді на відзив долученої до матеріалів справи, щодо спростування доводів сторони відповідача у відзиві на позовну заяву, та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представнк відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заявута просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Поважність причин неявки в судове засідання не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, банком та ОСОБА_2 25 травня 2007 року року було укладено кредитний договір № KIVPGK01550601, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 85 750,00 доларів США, терміном до 25.05.2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки в строки, встановлені кредитним договором. На виконання умов кредитного договору позивач виконав свої зобов`язання по кредитному договору в повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі 85 750,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання кредитного договору, 05.05.2007 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» було укладено поруки № 152-і, згідно якого товариство зобов`язалось солідарно відповідати перед позивачем за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № KIVPGK01550601 від 25 травня 2007 року.

Відповідач ОСОБА_2 обов`язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконував, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус». ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», про стягнення заборгованості за кредитним договором № KIVPGK01550601 від 25 травня 2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2010 року у справі 2- 8976/2010 задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус». ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», про стягнення заборгованості за кредитним договором № KIVPGK01550601 від 25 травня 2007 року, а саме стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за даним кредитним договором.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2011 року, Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2010 року - залишено без змін.

Дане рішення набрало законної сили.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2010 року у справі 2- 8976/2010, позивачу було видано виконавчі листи від 18.04.2011 року, які в подальшому стягувач звернув до виконання, щодо погашення заборгованості за кредитним договором № KIVPGK01550601 від 25 травня 2007 року.

При цьому звертаючись до суду з вказаним позовом позивач вказував про те, що ОСОБА_2 обов`язок щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, про що свідчить наявна заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.09.2019 року складає 1 711 348,49 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 69 642,22 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 106 431,12 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 17 780,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 1 517 495,55 доларів США. Від цієї суми віднімається сума, яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2010 року, яка склала 183 704,93 Доларів США. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати повернення від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач вказував про те, що заборгованість до стягнення становить 15 747,17 доларів США, яка складається з наступного: 15 747,17 Доларів США заборгованість за відсотками за користуванням кредитом за період з 21.04.2018 року по 02.09.2019 року.

Оскільки у кредитних правовідносинах відповідачі діють як солідарні боржники, позивач просить стягнути з останніх заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 21.04.2018 року по 02.09.2019 року у розмірі 15 747,17 Доларів США.

За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним взятих на себе за договором зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, оскільки банк звертався до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № KIVPGK01550601 від 25 травня 2007 року та Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2010 року у справі 2- 8976/2010 задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус». ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», про стягнення заборгованості, банк, як кредитор, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. При цьому, право банку нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредиту, оскільки пред`явленням такої вимоги банком змінено строк кредитування, тобто з цього моменту строк кредитування сплив. Позовна давність, про яку заявлено представником відповідачів застосуванню не підлягає, оскільки позов банку є необґрунтованим, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні.

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків,коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

Однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. ( п. 4 ст. 129 Конституції України).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення заборгованості.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись Конституцією України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 525-527, 530, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 10, 13, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177, 209, 210, 223, 247, 265, 354 ЦҐПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - АТ КБ «ПриватБанк» поштова адреса : м. Дніпропетровськ, пр - т Перемоги, буд.39, к.15;

Відповідачі:

ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

ТОВ «Траєкторія», адреса: м.Київ, вул.Солом`янська, буд.3,

Суддя