Справа № 463/4273/20 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/626/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретаря: Бадівської О.О.
за участю: представника Львівського прикордонного загону Катревич Н.А., ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:
18 травня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 20 грудня 2019 року о 15:05 год. у м. Львові по вул. Личаківській, 1 відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб марки Volkswagen Touran, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Даний факт підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»), відповідно до якого винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4 , водія автомобіля марки СКС HHD-72-О1БП, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вказаний транспортний засіб належить відповідачу - Військовій частині НОМЕР_1 , а ОСОБА_3 є працівником відповідача. Цивільна відповідальність за шкоду, заподіяну автомобілем СКС HHD-72-О1БП, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 була застрахована відповідачем в ТДВ «СТДВ «Глобус» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ-6245775 від 15.11.2018. Отже, з урахуванням ч.1 ст.1172, ст.1187 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві шкоду, заподіяну в результаті ДТП, яка мала місце 20.12.2019 о 15 год. 05 хв. у м. Львові на вул. Личаківській 1. Для відшкодування заподіяної шкоди позивач звернувся за до Страховика - ПАТ «СК «Українська страхова група», котра самостійно визначила розмір завданого матеріального збитку в сумі 10 774.66 грн. Позивач підписав «Протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування» від 10.01.2020, а страхова компанія через деякий час виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 8 774.66 грн. (за вирахуванням франшизи 2000 грн.).
Однак, здійснена страховою компанією страхова виплата не повністю покрила витрати, які ним були понесені на ремонт автомобіля, зокрема: згідно наряду замовлення СПД ОСОБА_5 № від 31.01.2020 ОСОБА_1 здійснив оплату за ремонтні роботи та використані запчастини і матеріали на суму 13021.26 грн.; згідно накладної №18 від 23.01.2020 ФОП ОСОБА_6 позивачем здійснено оплату за задній лівий ліхтар (бувший у вжитку) в сумі 1900 грн. Сукупна вартість фактичних витрат на ремонт належного позивачу автомобіля становить 14921.26 грн. Крім того просить стягнути з відповідача 2000 грн франшизи.
Також у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, позивач зазначає, що пережив значний стрес, пов`язаний із несподіваним зіткненням транспортних засобів, яке супроводжувалось стуком та викликало значне моментальне нервове напруження, викликане побоюванням за його життя та життя дружини, котра на той час знаходилась в автомобілі.
Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу йому довелося самостійно шукати кошти для його ремонту, через що у нього порушився сон. Також, йому довелося обмежити сімейний бюджет, спрямувавши вилучені з нього кошти на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Таким чином, розмір відшкодування завданої моральної шкоди оцінює в сумі 10 000 грн.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2000 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) сплаченого судового збору.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що, позивачем не було надано жодних доказів про отримання ним моральної шкоди.
Просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким у цій частині позовних вимог відмовити.
Ухвалою судового засідання від 12 жовтня 2021 року замінено відповідача у справі ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), його правонаступником - ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ).
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ІНФОРМАЦІЯ_5 Катревич Н.А. надала пояснення, що апелянт не погоджується з рішенням суду лише в частині відшкодування моральної шкоди, просила апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили рішення суду залишити без змін апеляційну скаргу без задоволення, покликаючись на доводи, викладені у відзиві на скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам повністю відповідає.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20 грудня 2019 року о 15:05 год у м. Львові по вул. Личаківській,1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб марки Volkswagen Touran, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Даний факт про дорожньо-транспортну пригоду підтверджується повідомленням («Європротоколом»), відповідно до якого винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки СКС ННD -72-О1БП, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с 23).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 позивач являється власником автомобіля марки Volkswagen Touran, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.7).
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 який керував автомобілем марки СКС ННD -72-О1БП, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 є працівником військової частини НОМЕР_1 , під час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з військової частиною НОМЕР_1 та керував належним відповідачу автомобілем.
Дані обставини були встановлені в судовому засіданні та ніким не оспорювались.
Як видно з матеріалів справи, між військовою частиною НОМЕР_1 та ПАТ «УСГ» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6245775 (а.с.68-70).
23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «УСГ» з повідомлення та поясненнями про обставини ДТП ( а.с.72).
На виконання вимоги ст.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проведено огляд транспортного засобу Volkswagen Touran, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що було складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу, який був підписаний сторонами (а.с. 74).
На підставі акту огляду позивач звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування ( а.с. 76).
10 січня 2020 року між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_1 досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування та підписано протокол узгодження про розмір страхового відшкодування (а.с.24).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акта №ЗСЦВ-2800 позивачу здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8774,66 грн.
Таким чином, позивач добровільно узгодив розмір страхового відшкодування, та з урахуванням гарантованого розміру франшизи судом визначено стягнути 2000 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статей 23,1167 ЦП України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Стягуючи з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 3000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, правильно виходив з доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог.
Встановивши факт пошкодження автомобіля позивача неправомірними діями третьої особи, яка перебуває у трудових відносинах з відповідачем, суд визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди вірно врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_4 ), залишити без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:23.10.2021.

Головуючий

Судді