Провадження № 2/161/1139/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 квітня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 24.01.1998 року.В шлюбі у сторін народилося п`ятеро дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 квітня 2020 року шлюб між ними розірвано.

Під час перебування в шлюбі ОСОБА_2 було придбано автомобіль OPEL VIVARO, д.н.з НОМЕР_1 за 162 000 грн. та зареєстровано право власності на відповідача, який 13.02.2020 року без її згоди відчужив спірний автомобіль третій особі, будь-яких коштів від продажу спільного майна вона не отримувала.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 в її користь 126 825,38 грн.?? в якості компенсації вартості Ѕ частки майна спільної сумісної власності подружжя за автомобіль «ОРЕL» моделі «VІVАRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 та судові витрати у справі.

Представник позивач адвокат Бурда Д.П. в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча особисто належним чином був повідомлений секретарем судових засідань про день і час слухання справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ч. 1 п. 2 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 16).

Від спільного шлюбу у сторін народилося п`ятеро дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12-15).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 квітня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

На підставі договору купівлі продажу ТСЦ 0741/2019/1573964 від 20.07.2019 р., укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , останній придбав за 162 000 грн автомобіль OPEL VIVARO, д.н.з НОМЕР_1 (VIN-код тз НОМЕР_2 ) та зареєстрував на нього право власності в ТСЦ МВС 0741.

Як вбачається з відповіді ТСЦ МВС 0741 від 12.02.21 №31/31/3/1-303, на підставі договору купівлі продажу ТСЦ 0741/2020/1932585 від 13.02.2020, ОСОБА_2 , було продано автомобіль OPEL VIVARO, д.н.з НОМЕР_1 (VIN-код тз НОМЕР_2 ) за ціною за 162 000 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 368 ЦК України, з якої слідує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже, зміст статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Виходячи із змісту положень ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, не залежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компетенції вартості його частки.

Таким чином судом встановлено, що дійсно за період перебування в шлюбі відповідачем відчужено автомобіль OPEL VIVARO, який є спільною сумісною власністю, без згоди другого з подружжя, а кошти, за його відчуження не були використані в інтересах сім`ї, що не спростовано відповідачем, а тому, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача грошової компетенції вартості Ѕ частки від вартості вказаного автомобіля.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Суд не приймає до уваги визначену вартість відчуженого майна при продажі, оскільки саме така вартість не підтверджена належними доказами, а у висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №132 від 30.11.2020 при проведенні оцінювання визначено ринкову вартість аналогічного колісного транспортного засобу марки «ОРЕL» моделі «VІVАRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в технічно справному стані, станом на 30.11.2020 р. складає 253 650,77 грн. відповідно до вимог законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 126 825,38? грн.?? компенсації вартості майна спільної сумісної власності на автомобіль «ОРЕL» моделі «VІVАRO», 2008 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1 268,25 грн., сплачено послуги за проведення експертизи 175, 80 грн., а тому дані витрати підлягають до задоволення.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 гривень, які були нею сплачені.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивач не подала суду розрахунку суми понесених витрат (акт виконаних робіт), які він поніс у зв`язку з розглядом справи, то суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст.ст. 60, 69, 70 СК України, ст.ст. 15, 372,378 ЦК України, суд , -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 126 825 грн. компенсацію вартості Ѕ частки майна спільної сумісної власності подружжя за автомобіль «Opel Vivato», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1268 грн., 175 (сто сімдесят п?ять) грн. 80 коп. вартості проведення експертизи, а всього 1 443(одну тисячу чотириста сорок три) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 21.04.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська