Справа 206/1984/21
Провадження 2/206/821/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 жовтня 2021 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2021 року до суду з позовною заявою звернувся представник позивача з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить суд-.

стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11882,59 грн за кредитним договором №б/н від 09.08.2006 та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 09.08.2006 року. На підставі договору про надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, позичальнику було надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 14000,00 гривень. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_2 зобов`язався своєчасно погашати заборгованість за договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором б/н від 09.08.2006 року становила 11882,59 гривень. Спадкоємцем ОСОБА_2 є відповідач ОСОБА_1 , який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 16.11.2020 року позивачем було направлено лист-претензію кредитора до спадкоємця позичальника, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

13.05.2021 при подачі позовної заяви представником позивача було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі, витребувано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

На виконання ухвали суду, 10.06.2021 від Восьмої дніпровської нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

26.07.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу про витребування доказів.

12.08.2021, на виконання ухвали суду, від Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур надійшла інформація, щодо реєстрації зареєстрованих осіб на момент смерті спадкодавця.

На запит суду з Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, 08.10.2021 надійшла відповідь.

В підготовчому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. В подальшому представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 96).

Від відповідача, повідомленого належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, клопотань відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверт на адресу відповідача, повернутий поштою з відміткою «повертається» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.59). Також суд повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.76,77, 83,84), у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Відповідно Заяви № б/н від 09.08.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 500 грн. на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом шляхом внесення коштів на карту або списання банком коштів з дебетної картки (а.с. 24).

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Таким чином, датою укладення між сторонами договору є дата підписання заяви, тобто 09 серпня 2006 року.

ОСОБА_2 не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до Умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 11 січня 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 40 (а.с. 39)

Позивач зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03 лютого 2021 року складає 11882,59 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.9-14).

Згідно реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів претензії кредитора до ГНК № gnk20200413_013606 від 14 квітня 2020 року позивачем було направлено на адресу Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора вих. № SAMDN5476 від 08.04.2020 з вимогами щодо повідомлення банку чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включення кредиторських вимог в спадкову масу, повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 13179,19 грн., а також надання інформації стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову у прийнятті спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника та надання відомостей про таких осіб (а.с. 40-41).

06 серпня 2020 року на адресу банку надійшов лист завідувача Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори № 641/01-16 від 28.04.2020 щодо претензії кредитора, згідно якого банк повідомлено про те, що претензію долучено до спадкової справи, відкритої на підставі вищезазначеної претензії на майно ОСОБА_2 та спадкоємці останнього будуть ознайомлені з претензією під час спадкових прав (а.с.42)

Як вбачається з листа-претензії № SAMDN5476 від 09.11.2020 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою про сплату заборгованості померлого ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 11884,91 грн. (а.с.43)

Вказаний лист-претензію було направлено позивачем засобами поштового зв`язку 16 листопада 2020 року згідно реєстру UB_131120 згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів (а.с.44-45)

Також, судом було витребувано з Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 24 квітня 2020 до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори вперше надійшла претензія кредитора (позивача по справі) в порядку ст. 1281 ЦК України вих. № SAMDN5476 від 08.04.2020 на підставі якої було заведено спадкову справу №148/2020 (а.с.61-71).

Як вбачається з довідки Департаменту адміністративних послуг та дозсільниї процедур Дніпровської міської ради №6/5-2099 від 03 серпня 2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08.12.2005 по 09.04.2020. Склад зареєстрованих осіб на момент смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - 4 особи: ОСОБА_3 (зареєстрований з 25.04.1998 по 11.03.2021), ОСОБА_4 (зареєстрований з 25.04.1998 по 11.03.2021), ОСОБА_1 (зареєстрований з 25.04.1998 по 11.03.2021), ОСОБА_5 (зареєстрована з 30.12.2015 по 11.03.2021) (а.с.85).

З Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області 08.10.2021 року на запит суду надійшла інформація, що згідно з Єдиним реєстром транспортних засобів станом на 30 вересня 2021 року за ОСОБА_2 транспортні засоби не реєструвались (а.с.94).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Так, в силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У статті 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК.

Згідно зі ст.1282 ЦК (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1281 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Крім того, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої статті 1281 ЦК України.

На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Згідно з ч.2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що за життя ОСОБА_2 , внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитним договором б/н від 09.08.2006, виникла заборгованість, яка станом на день смерті останнього складає 11882,59 грн., що підтверджено обґрунтованим розрахунком, який долучено до матеріалів справи.

Вказана заборгованість, згідно норм чинного законодавства входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Дійсно, відповідач ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою. Але відповідач не звертався до нотаріальної контори та не приймав спадщину.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування будь-якого майна, яке входить до складу спадщини та могло бути успадковане відповідачем чи будь-якими іншими спадкоємцями.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд визнає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_2 у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2021 року.

Суддя А.О. Сухоруков