Провадження № 2-з/127/65/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області, Ан О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що з на адресу за місцем його роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату по виконавчому провадженню №65983558 від 27.07.2021, щодо виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу (далі ОРНО) Київської області Головкіною Я.В. за №30954 виданого 18.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість у сумі 8757 грн.

Просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ОРНО Київської області Головкіною Я.В. за №30954 виданого 18.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованість у сумі 8757 грн.

За виконавчим провадженням №65983558, яке проводиться приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.153 ЦПК Українизаява про забезпечення позову розглядається судом, зокрема, без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихст.150ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач не надав до суду доказів на підтвердження обставин ускладення чи неможливості виконання можливого рішення суду, в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до стягнення з його рахунків коштів приватним виконавцем. Разом з тим, позивач не зазначив про докази та таких доказів не додав, які підтверджують наявність на його рахунках грошових коштів, які можуть бути стягнуто приватним виконавцем.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.3,11,149-151,153,154,247,258-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: