г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/621/21
Номер провадження 2/213/792/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В., за участі секретаря судового засідання

Бабейкіної Н.О., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за комунальні послуги, обґрунтовуючи свій позов тим, що підприємство за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов?язане здійснювати оплату за отримані послуги, відповідно до встановлених тарифів.

Позивач на виконання своїх зобов`язань надавав житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2016 року по 01 лютого 2021 року в розмірі 33752,71 грн. Вказану суму заборгованості, а також інфляційні втрати у розмірі 2875,76 грн та 3% річних у розмірі 1649,47 грн позивач просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

15 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позов відповідача ОСОБА_2 . У відзиві зазначає, що власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності, тому останні повинні бути відповідачами за вказаним позовом. Вона з 24 грудня 2015 року по 12 березня 2021 року була зареєстрована у вказаній квартирі, однак не проживала в ній. Проживала в квартирі АДРЕСА_3 , яку отримала в спадок від ОСОБА_5 , однак свідоцтво про право на спадщину ще не оформила. За місцем проживання вона користується комунальними послугами та оплачує їх, однак оскільки особові рахунки не переоформлені, у графі «платник» довідок про оплату вказана ОСОБА_5 .

Оскільки фактично вона не користувалась комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 , тому не має зобов`язань по їх оплаті.

Також зазначає у відзиві, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним, оскільки не містить даних про усі складові формули розрахунку розміру щомісячної плати за послугу згідно з пунктами 40-43 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, а саме щодо коєфіцієнту, норми витрат теплової енергії, фактична розрахункова норма витрат теплової енергії. Такими даними володіє лише позивач та в позові і розрахунку заборгованості вони не відображені.

Просить відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 ; замінити неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного ОСОБА_4 ; вказану в позові суму заборгованості стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав.

Відповіді на відзив від позивача не надійшло.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2020 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності (по 1/2 часткі) ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що видно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 06 квітня 2021 року.

ОСОБА_6 з 01 квітня 2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , соціальний заклад.

Відповідно до довідки відділу місця реєстрації громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 01 березня 2021 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно була споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються АТ «Криворізька теплоцентраль». 12 березня 2021 року остання знялась з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою, що видно із штампу, який міститься на сторінці її паспорта. Дані щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за новою адресою, останньою суду не надані.

Актом від 30 березня 2021 року, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_5 , підписи яких завірені майстром та начальником дільниці ТОВ «УЮТ-2011», підтверджується проживання ОСОБА_2 з грудня 2015 року за адресою: АДРЕСА_6 .

Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію, постачалася теплова енергія за адресою: АДРЕСА_2 , однак відповідачі зобов`язання по оплаті за надані послуги належним чином не здійснюють.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за послугу опалення квартири АДРЕСА_2 за період з 01 жовтня 2016 року по 01 лютого 2021 року видно, що за вказаний період було нараховано до сплати 45259,26 грн, сплачено споживачами 11506,55 грн, заборгованість складає 33752,71 грн. Площа квартири для розрахунку зазначена 46,50 кв.м.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із належного виконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих комунальних послуг.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

Відповідно до ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно із статтями 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 2004 року, який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що термін "споживач" вживається в такому значенні: споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 2004 року, передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно частини 1 статті 32 вказаного Закону плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Встановлено судом, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Тому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Статтею 9 Закону передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 6 статті ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи підлягає реєстрації. Відповідно до ст. 2 та ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянам України гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом, а також громадяни зобов`язані протягом 30 днів календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 в період стягнення боргу мала зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 . Відповідно, за вказаною адресою на неї нараховувались комунальні платежі.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що вона з грудня 2015 року проживає в іншій кварирі, яку отримала у спадок, однак належність квартири відповідачу на праві приватної власності не означає проживання у вказаній квартирі та користування нею.

Наданою відповідачем ОСОБА_2 довідкою з Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби про суми нараховані до сплати комунальними службами міста не підтверджується факт оплати ОСОБА_2 комунальних платежів за адресою АДРЕСА_6 .

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не приймає як належні докази у справі копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , копію заповіту останньої, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, довідку з КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 12.03.2015, копію свідоцтва про право на житло та технічного паспорту, оскільки вони не стосуються предмету даного спору.

Пунктами 12 та 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Пунктом 39 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Щодо зазначеної у відзиві вимоги про заміну неналежного відповідача належним суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тобто, визначення відповідачів є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

При зверненні з позовом представник АТ «Криворізька теплоцентраль» вказав відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв.

Таким чином, суд не має повноважень на заміну неналежного відповідача на належного без клопотання позивача, навіть якщо на це були б підстави.

Разом з тим, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не доведено належними і допустимими доказами постійне проживання її та проведення оплати комунальних послуг за іншою адресою, остання мала реєстрацію місця проживання за адресою вникнення боргу: АДРЕСА_1 , а тому зобов`язана нести солідарний обов`язок з відповідачем ОСОБА_1 щодо оплати за комунальні послуги з централізованого опалення за вказаною адресою. Відповідач ОСОБА_2 свого розрахунку заборгованості у відзиві не навела, суму боргу за комунальні послуги вказану в позові - не спростувала.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні; обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача ОСОБА_2 , що викладені у відзиві не підтверджені належними та допустимими доказами, клопотання про застосування строку позовної давності відповідачами не заявлено, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 33752,71 грн.

Як видно із матеріалів справи, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідачів на свою користь інфляційних втрат в розмірі 2875,76 грн і 3% річних від простроченої суми в розмірі 1649,47 грн та надав розрахунок. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України та підлягаю задоволенню.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи, що судом встановлено порушення права позивача на отримання плати за надані житлово-комунальні послуги, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв?язку із задоволенням позову в повному обсязі слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі по 1135,00 грн. з кожного із відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29, 322, 509, 525, 526, 625 ч.2 ЦК України, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 13, 51, 76-81, 89, 141, 223, 247, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги- задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 жовтня 2016 року по 01 лютого 2021 року в сумі 33752 грн. 71 коп, інфляційні втрати в сумі 2 875 грн 76 коп, три відсотки річних в сумі 1649 грн 47 коп, а всього 38277 (тридцять вісім тисяч двісті сімдесят сім) гривень 94 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , соціальний заклад.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Дата складення повного тексту судового рішення 27 квітня 2021 року.

Суддя О.В. Алексєєв