Справа № 212/6198/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Нестеренко В. В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Шаблій Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання неправомірними дій щодо нарахування заборгованості за житлово комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання неправомірними дій щодо нарахування заборгованості за житлово комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що станом на 2012 рік у його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , встановлене автономне опалення з відключенням від мереж централізованого теплопостачання, що підтверджується Актом про відключення від мереж центрального опалення від 23.02.2012, складеним теплопостачальним підприємством, яке на той час було надавачем послуг централізованого теплопостачання - КПТМ «Криворіжтепломережа». З того часу його було знято з теплонавантаження та з абонентського обліку, та припинено нарахування плати за послугу централізованого теплопостачання.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року №630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відключення позивача від послуги централізованого теплопостачання було здійснено у відповідності до вищевказаних Правил, на підтвердження чого ним отримані відповідні документи, а саме: акт зняття контрольного показання лічильника для визначення фактичного споживання газу за 2010 рік від 22.12.2010; акт приймання газового лічильника від 22.12.2010; акт виконаних робіт від 02.12.2010; робочий проект за об`єктом №82/2010; акт прийняття в експлуатацію газифікованого об`єкта від 02.12.2010; акт про відключення від мереж центрального опалення (далі ЦО) від 23.02.2012; технічні умови за об`єктом №04/1605.

На момент відключення квартири позивача від централізованого теплопостачання дану послугу в будинку АДРЕСА_2 надавало КПТМ «Криворіжтепломережа».

У 2013 році КПТМ «Криворіжтепломережа» передало свої абонентські рахунки до АТ «Криворізька теплоцентраль», позивача як абонента також було передано до АТ «Криворізька теплоцентраль», хоч він і не є користувачем даних послуг.

Опалювальні прилади в місцях загального користування будинку, в якому знаходиться його квартира, демонтовані, й послуг з централізованого опалення місць загального користування вона не отримує.

Проте з 2013 року ДП «Криворізька теплоцентраль» продовжує неправомірно нараховувати позивачу плату за послугу з надання централізованого теплопостачання (це підтверджується квитанціями про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста на 01.02.2012), яку він з 2012 року не отримує на законних підставах. Відповідач неодноразово звертався до суду з заявами про видачу судового наказу про стягнення з позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період після 2012 року, про що можна пересвідчитися з Єдиного реєстру судових рішень (це підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду від 21.07.2015; ухвалою Жовтневого районного суду від 21.04.2020). Позивач, неодноразово звертався до суду з заявами про скасування судового наказу, які суд задовольняв (це підтверджується заявою про скасування судового наказу від 07.07.2015; заявою про скасування судового наказу від 15.04.2020, відзивом на позовну заяву від 13.02.2020).

Відповідач неодноразово надавав до суду розрахунки про постачання позивачу теплової енергії у вигляді централізованого опалення та стверджує, що дані послуги він отримував та користувався ними.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року №4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Факт ненадання та неотримання позивачем послуг від АТ «Криворізька теплоцентраль» підтверджується Актом про відключення від мереж ЦО від 23.02.2012, який засвідчує відсутність у помешканні позивача централізованого опалення та законність процедури відключення його помешкання від ЦО.

Відповідно до п.4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією. Тобто єдиними належним доказом надання позивачу даної послуги може слугувати лише укладений договір про постачання теплової енергії.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом першим частини 1 статті 20 закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги прямо виникає із права їх отримувати. У випадку відсутності факту отримання послуги відсутній і обов`язок її оплачувати.

При відключенні від мереж централізованого опалення з дотриманням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року №4, дії споживача вважаються законними, правомірними та надають підстави для припинення обов`язків власників квартир зі сплати за послуги з теплопостачання.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК 2004 року є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК 2004 року, перериває перебіг строку позовної давності. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу 21.04.2020 (справа №212/8409/19) було винесено ухвалу про скасування судового наказу за заявою АТ «Криворізька теплоцентраль» про видачу судового наказу, а отже перебіг строку позовної давності починається з цього моменту (це підтверджується ухвалою від 21.04.2020).

Позовні вимоги позивача підтверджують правові висновки Верховного Суду України у постанові від 21.01.2015року у справі №6-214цс14 та Верховного Суду у справі №16-13753св18 у постанові від 23.05.2018 року.

Позивач, вважає дії AT «Криворізька теплоцентраль» з нарахування йому заборгованості за централізоване теплопостачання за період з серпня 2016 по вересень 2019 року - неправомірними, у зв`язку з відсутністю факту надання даних послуг та демонтажем системи централізованого опалення в місцях загального користування.

Позивач вживав заходи досудового врегулювання спору, а саме: направлявся лист до AT «Криворізька теплоцентраль», в якому він просив витребувати інформацію від КПТМ «Криворіжтепломережа» про відключення його помешкання від мереж централізованого теплопостачання та про відсутність заборгованості за користування послугою, а також просив провести перерахунок боргу (це підтверджується листом від 28.01.2016 за вх.№125). Проте на даного листа відповідач не відреагував.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» щодо нарахування йому ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 43545,95 грн. (що складається з суми боргу в розмірі 38442,80 грн., суми індексу інфляції у розмірі 3598,58 грн., 3% річних - 1501,57 грн.) за період з серпня 2016 року по вересень 2019 року у зв`язку з відсутністю факту надання даних послуг та демонтажем системи централізованого опалення в місцях загального користування.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (СДРПОУ: 00130850) здійснити перерахунок за абонентським рахунком, який значиться за ОСОБА_1 у AT «Криворізька теплоцентраль», анулювавши заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі 43545,95 грн. (що складається з суми боргу в розмірі 38442,80 грн., суми індексу інфляції у розмірі 3598,58 грн., 3% річних - 1501,57 грн.) за період з серпня 2016 року по вересень 2019 року, та закрити даний абонентський рахунок.

Ухвалою судді від 25.08.2020 року, позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Відповідач скористалася правом надання відзиву, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні.

Правовідносини між Позивачем та Відповідачем врегульовані рядом нормативно-правових актів, з яких Цивільний кодекс України, Закон України «Про теплопостачання», Правила користування тепловою енергією, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Постанова Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», тощо.

Згідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У відповідності до Постанови Верховного Суду України від 20.04. 2016 року по справі №6-2951цс15колегія суддів Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України прийшла до висновку, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.03. 2019 року по справі 210/5769/16-ц.

Таким чином, зобов`язання Відповідача в умовах неукладеного договору про надання послуг з централізованого опалення виникає на підставі дії законів, що перелічені вище, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє останнього від цивільно-правової відповідальності.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.06.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №1248 від 31.10.2007 року, відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства взагалі було виключено.

Цією ж Постановою встановлено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Законодавство передбачає імперативний порядок відключення будинку від системи централізованого опалення, що свідчить про те, що єдиним належним та допустимим доказом відключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 квітня 2018 року у справі №212/2214/15-ц).

Будь-яких доказів, які б підтверджували законність відключення Позивача від системи централізованого опалення в квартирі, власником якої він є, останній не надав, а інші доводи Позивача не повинні бути прийняті до уваги, так як не мають правового значення для вирішення спору, оскільки відключення від мереж централізованого опалення відбувається на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з дотриманням відповідного порядку (постанова Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі №554/7927/15-ц).

Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, що вказані в поданому до суду відзиві.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відмову задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом ч.4 ст. 315 ЦПК України якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на цивільні права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності спору про право, справу належить розглядати за правилами позовного провадження.

Суд повинен самостійно визначити, яку вимогу по суті (а не за формою) пред`являє позивач, і відповідно застосувати належні норми законодавства, керуючись при цьому нормами статті 5, пунктів 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України, про що Верховний Суд України дійшов висновку в постанові № 6-2723цс16 від 18 січня 2017 року.

Так, по суті позивач ОСОБА_1 ставить питання про припинення договору постачання теплової енергії шляхом його розірвання, з відповідним припиненням оплати, оскільки обрав інший спосіб опалення належної йому квартири.

На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради 12.10.2011 року №343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013р. № 01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП, державному підприємству «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Жовтневому (Покровському), Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста (опалення та гаряче водопостачання), прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України від КПТМ «Криворіжтепломережа».

01.10.2013 року відбулася передача об`єктів теплопостачання для обслуговування споживачів централізованим опаленням від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль».

В даному випадку відповідно до ст. 633 ЦК України, присутні всі умови, що свідчать про наявність публічного договору, а саме: АТ «Криворізька теплоцентраль» є юридичною особою, надає послуги необмеженій кількості людей, умови постачання послуг є однаковими для всіх споживачів.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання»: система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованою та помірно - централізованого теплопостачання.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено ряд обов`язків споживача серед яких є: дотримання правил газової безпеки та санітарних норм; дотримання вимог житлового законодавства; своєчасно проводити підготовку помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Частиною 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК визначено, що власність зобов`язує та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а співвласник за ст. 360 цього Кодексу відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частинами 1-3 ст. 162 Житлового кодексу УРСР встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються за функціональним призначенням та порядком затвердження цін/тарифів. До послуг за функціональним призначенням п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного вище Закону віднесено комунальні послуги - централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Частиною 3 ст. 16 цього Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

Також статтею 16 вказаного Закону встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства, а згідно ст. 19 цього ж Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому, пункт 1 частини 3 ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачає обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Зі змісту даного закону випливає, що наявність письмового договору щодо комунальних послуг не обов`язкова, проте наявність фактичних договірних відносин є обов`язковою умовою щодо виникнення прав та обов`язків сторін такого правочину. Відтак, не заслуговують на увагу твердження позивача, що він не перебуває в жодних договірних відносинах з відповідачами з приводу надання йому послуг.Позиція суду узгоджується з висновком Постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15колегія суддів Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 1 ч. 1 ст. 20, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), що кореспондує положенням ч. 6 ст. 19 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» про те, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

При цьому, відносини між споживачами та суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг з отримання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, за змістом п.п.18, 20, 30 яких, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем та здійснюється за розрахунковими книжками, платіжними квитанціями або за умовами договору.

Позивач ОСОБА_1 в поданому до суду позові вказує на те, що відповідач АТ «Криворізька теплоцентраль» нараховує йому суми коштів за ненадані послуги централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки фактично його квартира відключена від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання з 2010 року.

При цьому позивач посилається на акт зняття контрольного показання лічильника для визначення фактичного споживання газу за 2010 рік від 22.12.2010; акт приймання газового лічильника від 22.12.2010; акт виконаних робіт від 02.12.2010; робочий проект за об`єктом №82/2010; акт прийняття в експлуатацію газифікованого об`єкта від 02.12.2010; акт про відключення від мереж ЦО від 23.02.2012; технічні умови за об`єктом №04/1605 (а. с. 16-23).

Враховуючи вищезазначене слід вказати наступне.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила), в яких п.24 передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно п.25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пунктом 26 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП врегульовано Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі Порядок).

Відповідно до п.1.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення.

Відповідно до п. 2.2 Порядку Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації.

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання.

Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Пунктом 2.5 Порядку передбачено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період.

Згідно з вимогами п.2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

При цьому, пунктом п.2.7 Порядку визначено, що лише після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні позивач не в повній мірі дотримався процедури відключення від мережі централізованого опалення і на даний час не вчинив усіх передбачених відповідним Порядком дій, які б давали підстави для затвердження відповідною міжвідомчою комісією акту про відключення його квартири від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів з приводу відключення його помешкання від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до встановленого Порядку, про який вказано вище. Наданий позивачем суду акт від 23.02.2012 року (а.с. 23), засвідчує лише факт розриву у системі центрального опалення за місцем проживання позивача.

Таким чином, подані позивачем до відповідача претензії можуть складати заперечення проти позову на випадок пред`явлення до примусового стягнення нарахованої заборгованої за спожиті послуги, але охоронюваного законом інтересу у зміні чи припиненні договірного правовідношення, як його розтлумачив Конституційний Суд України в рішенні № 18-рп/2004 від 01.12.2004 року, не складають, а тому підстави для захисту прав чи інтересів позивача відсутні.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання неправомірними дій щодо нарахування заборгованості за житлово комунальні послуги та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: 50014, Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Електрична,1.

Повний текст рішення складено та підписано 23.04.2021 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак