ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/880/21 Номер провадження 22-ц/814/1883/21Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

секретар: Зеленська О.І.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення інфляційних збитків, матеріальної та моральної шкоди, які пов`язані із невиконанням грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 завернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення інфляційних збитків, матеріальної та моральної шкоди, які пов`язані з невиконанням грошового зобов`я-зання. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №440/828/19 визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 29 січня 2019 року №25 про відмову в перерахунку його пенсії та зобов`язано ПОУПФ України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від загальної суми складових місячного заробітку (окладу, класного чину, вислуги років інших виплат, які передбачені чинним законодавством) з 06 вересня 2017 року на підставі довідки Прокуратури Полтавської області від 04 грудня 2018 року №18-607/вих.18 без обме-ження її максимального розміру. Рішення набрало законної сили 05 червня 2019 року.

Вказував, що 01 серпня 2019 року за №13830/03.1-20 відповідачем йому надана додаткова письмова інформація, що останній визнає існуючий борг та за період з 06 вересня 2017 року по 04 червня 2019 року ним нарахована заборгованість в сумі 393 070 грн. 93 коп. Проте відповідачем не було зазначено коли він сплатить існуючий борг.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2019 року у справі №552/5400/19 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його, ОСОБА_1 , користь інфляційні збитки за період з 06 вересня 2017 року по вересень 2019 у розмірі 76 531 грн.17 коп., 3% річних за період з 07 вересня 2017 року по 31 жовтня 2019 року у розмірі 25 328 грн. 84 коп., 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 106 860 грн. 01 коп.

Однак, відповідач продовжує протиправно ухилятись від виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Полтавського окружного суду від 23 квітня 2019 року, чим грубо ігнорує норми національного законодавства.

Також зазначав, що від знецінення суми боргу по соціальних виплатах від інфляції йому завдана матеріальна шкода. Окрім того, вказував, що тривалим невиконанням відпо-відачем грошового зобов`язання за рішенням суду порушено його нормальний соціально-побутовий ритм життя. Він позбавлений можливості придбати в повному обсязі ліки та пройти необхідне стаціонарне лікування, як наслідок його нервове перенапруження значно відображається на його стані здоров`я, а тому є підстави для відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 33 000 грн.

З урахуванням наведеного, просив суд стягнути з відповідача на його користь інфля-ційні збитки за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року у розмірі 27 493 грн. 01 коп., а також 3% річних за період з 01 листопада 2019 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 15 669 грн. та моральну шкоду у розмірі 33 000 грн., а всього - 76 162 грн. 01 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інфляційні збитки за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2021 року у розмірі 27 493 грн. 01 коп., три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 листо-пада 2019 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 15 669 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а всього - 48 162 грн. 01 коп.

Не погодившись з даним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, - просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та закрити провадження у справі.

Зазначало, що у ході виконання судового рішення у вказаній адміністративній справі, відповідач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати рішення суду, оскільки кошти з Державного бюджету України на виплату перерахованої суми пенсії позивачу за період з 06 вересня 2017 року по 04 червня 2019 року - не виділялись.

В той же час кошти Пенсійного фонду використовуються на чітко визначені цілі, відтак, взяття на себе зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищен-ням повноважень, встановлених Бюджетним Кодексом чи Законом України про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства України.

Також вказувало, що оскільки спір стосується недоотриманої суми пенсії, - він є публічно-правовим, який виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень з підстав невиконання суб`єктом владних повно-важень своїх функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу, а отже повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

На апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області свій відзив подав позивач ОСОБА_1 , в якому, спростовуючи доводи відповідача, просив апеляційну скаргу відхилити, як безпідставну та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 травня 2021 року.

Окрім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачем подано письмове клопотання про закриття апеляційного провадження у справі відповідно до норм п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, з посиланням на те, що після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу підписано та подано особою, яка не мала права її підписувати.

В ході розгляду справи суд апеляційної інстанції шляхом огляду наданого оригіналу довіреності перевірив повноваження представника відповідача - Козченко Н.В., яка безпосередньо брала участь у судовому засіданні апеляційного суду та якою, як представни-ком за довіреністю начальника Головного управління Пенсійного фонду України Полтав-ської області - Тараторіна В.Н. підписана апеляційна скарга, - та дійшов висновку про наявність процесуальних повноважень у ОСОБА_2 на оскарження судових рішень з правом підпису апеляційної скарги, з огляду на що підстави для закриття апеляційного провадження у даній справі відповідно до норм п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України - відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 квітня 2019 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано рішення Полтавсь-кого об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 29 січня 2019 року №25 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано ПОУПФ України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від загальної суми складових місячного заробітку (окладу, класного чину, вислугу років інших виплат, які передбачені чинним законодавством) з 06 вересня 2017 року на підставі довідки Прокуратури Полтавської області від 04 грудня 2018 року №18-607/вих.18 без обмеження її максимального розміру, рішення набрало законної сили 05 червня 2019 року.

07 червня 2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ПФ України Полтавської області, відповідно до якої просив повідомити в установлений законодавством термін про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року по справі №440/828/19, про розмір його нової пенсії та дату її виплати згідно рішення суду, про розмір суми виплати, яка буде виплачена разом з новим розміром та дату її виплати, та про розмір і дату доплати з дати вказаної в резолютивній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01 серпня 2019 року №13830/03.1-20 - за період з 06 вересня 2017 року по 04 чер-вня 2019 року нарахована заборгованість у сумі 393 070 грн. 93 коп., виплату якої буде здійснено згідно вимог постанови КМУ від 22 серпня 2018 року №649.

Однак на час звернення позивача до суду з даним позовом виплата вказаної заборгованості відповідачем не проведена.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що з вини відповідача та небажання мирним шляхом врегулювати спір, - не виконано судове рішення, відтак на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області підлягають стягненню інфляційні збитки, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також моральна шкода у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За приписами ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке криміна-льне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судо-устрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господар-ських, адміністративних справ,а також справ про адміністративні правопорушення.

За змістом ст. 19 ЦПК України критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорю-ваних особистих прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; на публічно-правові спори, у тому числі на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України на правовідносини з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат поширються юрисдикція адміністративних судів.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18 зазначено, що, ураховуючи акцесорний характер визна-чених ст. 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, - підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Аналіз положень ч. 5 ст. 21 КАС України та ч. 1 ст. 19 КАС України у їх поєднанні дозволяє зробити висновок, що юрисдикція спору про стягнення моральної шкоди із суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про стягнення моральної шкоди в одному проваджені з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Ураховуючи те, що спір щодо нарахування, сплати та перерахунку соціальних виплат підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, спір за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України з одночасним відшкодуванням моральної шкоди також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повно-важень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема, щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

За нормами ч. 4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Отже, ураховуючи акцесорний характер визначених ст. 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених вказаною статтею грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір. Юрисдикція спору про стягнення моральної шкоди у зв`язку із порушенням порядку здійснення повноважень органом влади визначається за правовою природою правовідносин, а також виходячи з того, чи пред`явлена вимога про стягнення моральної шкоди в одному провадженні з вимогою про вирішення публічно-правового спору, що зокрема узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 лютого 2021 року у справі №520/17342/18.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 9 лютого 2021 року у справі №520/17342/18, - не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

За нормами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду з заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією

Відповідно до частин 1, 2 ст. 377 ЦПК України - судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеного, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з порушенням визначеної законом юрисдикції, - підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

При цьому позивачеві необхідно роз`яснити його право протягом десяти днів з дня отримання ухвали звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 377, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтава від 31 травня 2021 року - скасувати.

Провадження у справі №552/880/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення інфляційних збитків, матеріальної та моральної шкоди, які пов`язані із невиконанням грошового зобов`язання - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що в разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд за його заявою вправі постановити в порядку письмового провадження ухвалу про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Пилипчук Л.І.

Чумак О.В.