Справа № 165/263/21 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/1137/21 Категорія: 70 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом.

Покликалась на ті обставини, що на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2018 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1250 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05 вересня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Крім того позивач вказувала, що з часу прийняття рішення судом про стягнення аліментів витрати на утримання дітей у зв`язку із зростанням цін на товари першої необхідності, предмети повсякденного вжитку та житлово-комунальні послуги значно збільшилися. У зв`язку із чим стягуваних аліментів є недостатньо для забезпечення повноцінного розвитку дітей, а їх розмір не відповідає фактичним витратам на потреби дітей, які вона несе особисто. Також зазначала, що дохід відповідача є стабільно високий, оскільки він займається ремонтом та обслуговуванням автомобілів, інших осіб на своєму утриманні немає, а тому в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Враховуючи викладені обставини, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 15 червня 2021 року було позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 і сина ОСОБА_6 до 2300 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією розміру стягуваних аліментів відповідно до закону.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1656 грн судових витрат та в дохід держави 908 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, прийнятим судом без повного з`ясування всіх обставин справи, просив його скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваного рішення, не було надано належну правову оцінку встановленим обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. Зокрема вказував, що судом не було взято до уваги ті обставини, що його заробіток не є стабільним і в середньому становить 6000 8000 гривень на місяць, що він своєчасно сплачує присуджені судом аліменти на утримання дітей та зареєстрував шлюб з іншою жінкою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначала, що оскаржуване відповідачем рішення суду є законним і обґрунтованим та таким, що відповідає насамперед інтересам неповнолітніх дітей, а тому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, па подану ОСОБА_2 скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що з часу прийняття судом рішення про стягнення аліментів на користь позивача ОСОБА_1 погіршилося її матеріальне становище та зросли витрати, які вона несе на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, суд вважав, що відповідач ОСОБА_2 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження зміни чи погіршення свого матеріального стану, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі, який був визначений попереднім судовим рішенням.

Такі висновки суду є правильними.

Встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. В цей час у них народилося двоє дітей - дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 , аліменти у розмірі по 1250 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи розмір аліментів, що фактично сплачуються відповідачем на виконання рішення суду, та розмір аліментів, до якого ОСОБА_1 , просить їх змінити, слід дійти висновку, що предметом доказування у даній справі є наявність передбачених ст. 192 СК України обставин для збільшення розміру аліментів.

За змістом частині 1 ст. 192 СК України обставинами, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів, є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника або платника аліментів визначених рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 вказувала, що з часу прийняття рішення судом про стягнення аліментів на її користь з відповідача значно зросли витрати на утримання їх спільних дітей та надала розрахунок цих витрат загальна сума яких становить 10980 грн на місяць (а.с. 4).

Разом з тим, заперечуючи щодо задоволення позову, відповідач ОСОБА_2 посилаючись на зміну свого сімейного стану одруження та погіршення здоров`я, отримання нерегулярного щомісячного доходу в розмірі 6000- 8000 гривень, не довів, що його матеріальний стан погіршився і він не в змозі сплачувати аліменти на дітей у більшому розмірі ніж було встановлено судом раніше.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, задовольнивши позов частково, дійшов вірного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів до 2300 грн, які підлягають стягненню на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не впливають на законність рішення, що оскаржується.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді