Єдиний унікальний номер: 223/79/21
Провадження номер: 2/223/130/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у 04.01.2021 року отримала рекомендований лист від приватного виконавця Клименка Р.В. в якому були викладені такі документи як постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2020 року, №64010738, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованість в розмірі 21600,00 гривень, основної винагороди приватного виконавця у розміррі 2160,00 гривень та мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00 гривень.

Зазначені виконавчі дії вчинялися на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем № 91453 від 31.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості у розмірі 21 600,00 грн.

Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав, оскільки з відповідачем не укладала жодних договорів, вимоги стягувача про сплату боргу не отримувала, дата виникнення права вимоги у відповідача позивачці не відома, документи на підтвердження звернення до нотаріуса до спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги позиваці не надавалися, а тому право на стягнення з неї буд-яких коштів у відповідача відсутнє. Також, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, яка підлягала стягненню. Таким чином нотаріусу не було надано належних документів для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а тому ОСОБА_1 просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вугледарського міського суду від 16.02.2021 року відкрито провадження у данній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення так (викликом) сторін (а.с. 16)

Представником відповідача, в межах строку визначеного судом, подано відзив на позов, в якому зазначають, що 07.10.2019 року між сторонами було укладено електронний договір про надання кредиту №00-465913 на підставі якого Товариством було надано кредит шляхом безготівкового переказу коштів на емітовану банківську карту позичальниці у розмірі 6000,00 гривень. Укладаючи кредитний договір сторони вчилини дії визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Зокрема, відповідач після погодження надісланої позивачем анкети-заяви на отримання кредиту розмістив в особистому кабінеті позивачці оферту та направив на її мобільний телефонний номер зазначений в анкеті-заяві смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, а позивачка використала його в якості електронного підпису для підписання акцепту, ввівши такий ідентифікатор в особистому кабінеті відповідача в спеціальне поле відповіді про прийняття пропозиції укласти електрооний договір (акцепту) у формі електронного повідомлення та натиснула «підписати», внаслідок чого кредитний договір було укладено.Після чого, укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивачки та їй були перераховані кошти на її картку (а.с. 36-41).

Зобов`язання за кредитним договором позичальником виконані не були тому на адресу позивача, зазначену в анкеті-заяві товариством було направлено претензію від 22.10.2020 року з вимогою оплатити кредитну заборгованість у строк протягом 3 календарних днів заборгованості яка становить 20400,00 гривень (а.с. 57).

Після чого 30.10.2020 року відповідач подав приватному нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису з пакетом документів, а саме надавши кредитний договір, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія виписки з ЄДР щодо ТОВ «Качай Гроші (а.с. 59)

Станом на дату подання заяви заборгованість позивача становила 20400,00 гривеннь. На підставі вказаних документів нотаріус 31.10.2020 року вчинив виконавчий напис №91453. Позивачка не спростовує розмір заборгованості та не зазначає в позові яку частину заборгованості оспорює та з яких підстав. Відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило.

Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2020 ВП № 64010738 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 91453 від 31.10.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості в сумі 21600,00 грн. Також, постановами приватного виконавця від 29.12.2020 року постановлено стягнути з боржника основну винагороду в сумі 2160,00 грн та визначено загальну суму мінімальних витрат, в розмірі 669,00 грн (а.с. 6-8).

Від відповідача, разом з відзивом, надійшли такі докази:

Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-465913 та Оферта (пропозиція укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту) згідно з якими віж позивачем та відповідачем 7 жовтня 2019 року укладено кредитний договір на суму 6000,00 грн з відсотковою ставкою 720% річних, а згідно графіку платежів до договору, кредитні кошти були надані у розпорядження ОСОБА_1 6 листопада 2019 року (а.с.42-46, 50-54).

Згідно з Карткою обліку Договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-465913 від 07.10.2019 року по вказаному договору позичальнеком не було здійснено жодного платежу, а загальна сума заборгованості станом на 05.01.2020 року становить 20400,00грн (а.с. 55-56).

Відповідно до пояснень відповідача викладених у відзиві на позов, перелічені вище документи ОСОБА_1 підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" та надано суду Довідку про ідентифікацію відповідно до якої клієнт ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Качай Гроші» (а.с. 60).

ТОВ «Качай Гроші» 22.10.2020 року надіслало позивачу Претензію від 22.10.2020 року № 2544 в якій вимагало повернення заборгованості в сумі 20400,00 грн (а.с. 57).

Відповідно до заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «Качай Гроші» звернулося до приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі 00-465913 від 07.10.2019. На підставі чого приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 91453 від 31.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором 00-465913 від 07.10.2019 року в сумі 20400,00 грн. та витрат за вчинення цього виконавчого напису в сумі 1200,00 грн. (а.с.58-59, 67)

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства. Цими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. п. 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 61-84цс19).

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" зокрема п. 1 вказаної статі, передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з пункт 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом зокрема надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Стаття 12 Закону передбачає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.п.12 п.1 ст 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронний підпис це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. А, підпунктом 31 цієї статті визначено, що перевірка це процес засвідчення справжності і підтвердження того, що електронний підпис чи печатка є дійсними. Крім того підпункт 19 передбачає, що ідентифікаційні дані особи це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи.

З аналізу зазначених законів, вбачається, що у разі підписання ОСОБА_1 електронного договору, вона повинна була надіслати ТОВ «Качай Гроші» електронне повідомлення, яке підписане за допомогою її електронного підпису, за допомогою якого можливо ідентифікувати особу та перевірити справжність та дійсність підпису (https://acskidd.gov.ua/verify).

Відповідач стверджуючи, що між ним та позивачем укладено електронний договір підписаний електроним підписом ОСОБА_1 не надає суду відповідний файл з підписаним електронним договором, що позбавляє суд можливості встановити чи дійсно між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 укладався кредитний договір.

Крім того, як наслідок, суд позбавлений можливості встановити підставність та правомірність виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. № 91453 від 31.10.2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність та необхідність задоволення вимог позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №91453 від 31.10.2020 року, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що непідлягає виконанню виконавчий напис №91453, виданий 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» заборгованості в розмірі 21600 (двадцять одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , сплачений останньою судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.