28.04.2021 Справа № 331/2092/21
Провадження № 2/331/1528/2021
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 квітня 2021 року м.Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя Солодовніков Р.С., дослідивши на предмет дотримання вимог ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя 26.04.2021 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить на підставі ст..ст.180,181 СК України припинити з дня подання позову стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 р.н. у справі №331/3995/14-ц та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 14.10.2014 Жовтневим районним судом м.Запоріжжя, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, прихожу до висновку, що подана заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням статей 175,177 ЦПК України, відповідно до вимог яких позовна заява не містить зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором (п.п.3,4 ч. 3 ст. 175).

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 176 ЦПК ціна позову визначається у позовах про припинення платежів - сукупністю платежів, що залишилися, але не більше ніж за один рік.

З огляду на розмір платежів, які позивач просить припинити, повинна бути визначена ціна позову.

Позивач посилаючись на ст..5 Закону України «Про судовий збір» зазначив, що звільнений від сплати судового збору. З таким твердженням позивача не можна погодитись повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів, однак позовні вимоги про припинення періодичних платежів (аліментів) не підпадають під зазначену пільгу, а тому підлягають оплаті судовим збором.

З огляду на викладене, позивачем в порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року, судовий збір за подачу заяви у справах позовного провадження, яка подана фізичною особою за вимогами майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2021 року встановлено в сумі 2270 гривень.

Таким чином, при поданні позову майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 908 грн та не більше 11350 грн.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно визначити ціну позову, відповідно до якої сплатити судовий збір і надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору.

Реквізити для сплати судового збору в 2021 році:

Одержувач: ГУК у Запорізькій області/м.3апоріжжя Олександрівський район /22030101; ; Банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: № UА0008509, ККДБ 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)».

Крім того, зміст позовних вимог не відповідають способу (способам) захисту прав або інтересів, передбачених законом, на які посилається позивач за ст.ст.180,181 СК України і ст..432 ЦПК (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), отже зазначені положення закону не встановлюють можливості припинення стягнення аліментів.

Відповідно до ст..432 ЦПК суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Процедура встановлена ст..432 ЦПК України відноситься до вирішення витань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах і є окремим порядком, на відміну від позовного провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключеним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення. Однак, на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги за ст..432 ЦПК не підлягають розгляду за правилами позовного провадження, а лише в порядку, встановленому Розділом VI ЦПК шляхом подання заяви.

Якщо позивач з такою позицію суду не згоден, йому необхідно обґрунтувати розгляд вищезазначених вимог в порядку позовного провадження.

З огляду на викладене, позивачу необхідно уточнити зміст і підстави позовних вимог.

У позові позивачем викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, зокрема те, що з серпня 2020 року дитина сторін проживає з позивачем. В порушення п.5 ч.3 ст.175 ЦПК позивачем не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст. ст. 175 і 177 ЦПК, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене позовну заяву має бути залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175,177, 185, 258-260 ЦПК, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів на утримання дитини,- залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом подання уточненої позовної заяви.

Роз`яснити позивачу ч.ч. 2, 4, 8 ст. 83 та ч. 1 ст. 84 ЦПК, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею і апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Р.С.Солодовніков