Справа № 463/869/20 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/491/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:41
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Симця В.І.;

Сліпчука О.А. представника позивача Сліпчука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 155 400 гривень.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (в подальшому «Банк») 19 вересня 2012 року був укладений Кредитний договір № К- 4554619 на отримання в кредит 370 000 гривень під 16 % річних на строк до 18.09 2019 року на споживчі потреби з графіком погашення платежів згідно Додатку 1 до цього Кредитного договору.

Підпунктом 1.3.1 пункту 1.3 Кредитного договору встановлено, що Позичальник (позивач) сплачує Кредитору (відповідачу) одноразово комісію в розмірі 0,5 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, а підпункт 1.3.2 визначає щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,5 % від суми кредиту, а саме - в розмірі 1 850 гривень.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2018 року у справі № 463/2175/18 (яке набрало законної сили) було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Кадирова Владислава Володимировича (Відповідач) та визнано недійсним п. 1.3.2 Кредитного договору з моменту його укладення в частині щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,5 % від суми кредиту та зобов`язано відповідача зарахувати сплачену позивачем комісію на погашення тіла кредиту та відсотків за згаданим Кредитним договором.

Після подання 19 квітня 2018 року до суду позовної заяви позивач продовжував виконувати умови Кредитного договору та щомісяця сплачував кошти з випередженням графіка погашення кредиту і до 19 вересня 2018 року (за рік до закінчення дії Кредитного договору №К-4554649 від 19 вересня 2012 року) повністю сплатив погасив свою заборгованість перед Банком, що підтверджується довідкою останнього №05- 3405380 від 27 листопада 2019 року (а.с. 1-7).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 94-96).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає неправомірним посилання суду на те, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки у цивільній справі № 463/2175/18 було частково задоволено його позов саме до цього ж відповідача: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича(а.с. 101-103).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1), а також що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч.2).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається самим позивачем (апелянтом), що отримувачем сплачених позивачем (як позичальником) коштів за Кредитним договором, який було укладено між позивачем та Банком, був саме Банк (як юридична особа), а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта банк" (який є окремою юридичною особою) чи уповноважена особа цього Фонду Кадиров В.В.

А відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те що, як Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта банк", так і його уповноважена особа ОСОБА_2 не є належними відповідачами у справі за позовом про стягнення безпідставно (на твердження позивача) отриманих Банком грошових коштів в порядку виконання позивачем (як позичальником) своїх зобов`язань за Кредитним договором, який ним було укладено саме з Банком.

При цьому не можуть прийматися до уваги посилання позивача (апелянта) на судові рішення по іншій справі - № 463/2175/18, оскільки у згаданій справі предмет спору був інший, а саме: визнання недійсними ряду умов Кредитного договору та зобов`язання відповідача зарахувати сплачену позивачем комісію на погашення тіла кредиту та відсотків за згаданим Кредитним договором (а.с. 8-16), а не стягнення отриманих коштів.

Крім цього, як стверджується матеріалами справи (а саме постановою державного виконавця Печерського районного ВДВС міста Києва про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2019 року та відповіддю на скаргу позивача ОСОБА_1 начальника Печерського районного ВДВС міста Києва від 14.01.2020 року), рішення суду по вищезгаданій справі № 463/2175/18 боржником (уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта банк" Кадировим В.В.) виконано, а саме: «Спрямовано суму сплаченої комісії на погашення тіла кредиту на умовах ануїтету. Здійснено коригування бухгалтерського обліку нарахованих та погашених відсотків в сторону зменшення за рахунок та з урахуванням направлення сплаченої комісії на погашення тіла кредиту з дати укладення Кредитного договору 19.09.2012 р.» (а.с. 42, 43).

Як визнав в ході апеляційного розгляду справи представник позивача (апелянта), вищезгадана постанова державного виконавця Печерського районного ВДВС міста Києва про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2019 року у зв`язку з виконанням боржником рішення суду по справі № 463/2175/18 позивачем не оскаржувалась і така залишається в законній силі.

Крім цього, матеріали справи не містять жодних розрахунків в обґрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідача саме 155 400 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 29 квітня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.