Справа № 202/2072/21
Провадження № 4-с/202/32/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

13 травня 2021 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на дії, бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить скасувати арешт накладений в рамках виконавчого провадження № 45344935 на транспортний засіб: легковий автомобіль HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції зняти вказаний арешт з транспортного засобу.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що арешт був накладений під час здійснення виконавчого провадження № 45344935, що перебувало в провадженні Індустріального ВДВС у м. Дніпропетровську. 22.06.2016 року старшим державним виконавцем Мартиновою Н.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану та повторно виконавчий документ до виконавчої служби не надходив. Строк звернення до виконання виконавчого документу сплинув та виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання.

ОСОБА_1 обставини викладені в скарзі підтримав та просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Статтею ст. 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст. 74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 3339 від 15.02.2021 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 45344935 щодо виконання судового наказу № 2н-2921/2010 від 02.01.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь МКП «ДМТ мережі» заборгованість за теплову енергію у розмірі 3 263, 67 грн. В ході проведення виконавчих дії були здійснені всі заходи примусового стягнення, але згідно відповідей реєструючих органів за боржником відсутні рахунки в банківський установах, боржник офіційно не працює, зареєстрований транспортний засіб який був не розшуканий протягом року, також не виявлено інше майно, на яке можливо звернути стягнення.

22.06.2016 року старшим державним виконавцем Мартиновой Н.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» по виконавчому провадженню № 45344935.

Повторно вищезазначений виконавчий документ до Індустріального відділу ДВС не надходив. Виконавче провадження знищено на підставі розділу XI п. 2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року, наказ № 1829/5, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки.

Наявність арешту накладено на автомобіль HYUNDAI GETZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 підтверджується інформаційною довідкою з територіального сервісного центру МВС № 1249 в Дніпропетровській області № 31/4-1249-4 о/п від 10.02.2021 року.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (22.06.2016 року - повернення виконавчого документа стягувачеві), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього

Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (22.06.2016 року - повернення виконавчого документа стягувачеві) в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 50 вказаного Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року було визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, законом, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Аналогічні положення містить і Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року.

Статтею 60 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року, якими врегульовані питання зняття державним виконавцем арешту з майна, не передбачено право державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець позбавлений права зняти арешт, накладений на майно боржника.

Враховуючи наведене, суд вважає, що державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не було порушено вимог закону щодо незняття арешту з майна боржника та його дії щодо відмови у скасуванні арешту є правомірними, оскільки на час повернення виконавчого документа стягувачеві 22 червня 2016 року правових підстав для зняття арешту у державного виконавця не було.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи той факт, що в даному випадку дії державного виконавця були вчинені відповідно до закону в межах наданих йому повноважень, тобто є правомірними, скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на дії, бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда