Справа №336/12/21
Номер провадження 2/336/1476/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Карабак Л.Г.

за участю секретаря - Тимошенко Н.В.

розглянувши у спрощеному провадженні, з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення витрат зі сплати за комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про відшкодування витрат зі сплати за житлово - комунальні послуги. На обґрунтування позову зазначила, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Відповідач, який є співвласником квартири, з 2015 року у ній не проживає, не несе витрат на її утримання. Позивачка з 2015 року несе витрати на утримання квартири самостійно, заборгованість із сплати житлово комунальних послуг відсутня. Посилаючись на ці обставини позивачка просить стягнути з відповідача на її користь сплачені нею витрати на утримання частки квартири, яка належить відповідачеві у сумі 6351,89 грн., за період з грудня 2018 року по листопад 20020 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 року справу було передано судді Карабак Л.Г.

Ухвалою від 11 січня 2021 року було відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні своїх позовних вимог, на підставі викладених нею у позові обставин.

Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, зазначивши, що рішенням Шевченківського районного суду від 21 жовтня 2019 року у справі №336/4060/19 про розірвання шлюбу, було встановлено, що шлюбні відносини між ним та позивачкою були припинені в червні 2019 року. Крім того, він з того сплачує аліменти на утримання дітей та надає позивачці матеріальну допомогу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.11.2005 року (а.с.5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.11).

Позивачкою сплачено за комунальні послуги за період з грудня 2018 року по листопад 2020 року 25408,59 грн., позивачка платить комунальні послуги в цілому, за всю квартиру, що підтверджується квитанціями та не оспорюються сторонами.

Квартира належить колишньому подружжю та їх дітям - чотирьом особам, на праві спільної сумісної власності, правовий режим якої врегульований ст. 368 ЦК України.

За правовим змістом ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників є рівною, тобто кожному належить по ј частки квартири.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Житлове законодавство унормовує обов`язок споживача сплачувати плату за користування житлом та спожиті послуги (ст. ст. 64, 68 ЖКУ), цей обов`язок розповсюджується на власників житла, яке належить їм на права власності (ст. 162 ЖКУ).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема у до ч. 3 ст. 20 передбачає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги, крім того ст. 7 унормовує обов`язки споживача, у даному випадку власника житла, які у сукупності відносять плату за комунальні послуги до безпосередніх витрат на утримання власності.

Зокрема ст. 13 Конституції України містить важливий принцип про те, що власник зобов`язаний турбуватися про своє майно, нести витрати на його утримання тобто є справедливим, що кожен з співвласників відповідно до розмірів своєї частки має сплачувати комунальні послуги.

Суд стягуючи з відповідача витрати на утримання належної йому частки у власності виходить з того, що витрати мають бути пропорційними розміру частки. Також стягненню підлягають лише ті витрати, що нараховуються у відповідності до законодавства у розрахунку на зареєстрованих осіб та на м2. площі.

При цьому ці витрати є необхідними для належного функціонуванню майна та не є надмірними.

Проте, щодо періоду стягнення суд погоджується з доводами відповідача, що він має нести відповідальність починаючи з червня 2019 року, з моменту припинення шлюбних стосунків, що встановлено судовим рішенням про розірвання шлюбу.

Матеріалами справи не доведено, що відповідач не проживає у квартирі з 2015 року, сама позивачка у позовній заяві про розірвання шлюбу вказувала, що моментом припинення шлюбу є червень 2019 року, тобто до цього моменту їх проживання носило характер сім`ї із усіма спільними правами та обов`язками щодо бюджету, витрат тощо.

Суд виходить з такого розрахунку: нарахування за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій проводяться виходячи з тарифу на 1 м2 та загальної площі квартири, відповідно до Постанови КМУ від 17.07.2015 №515 "Про внесення змін до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". З червня 2019 року по листопад 2020 року було нараховано та сплачено позивачкою за утримання будинку 5918,49 грн. (5918,49 розділити на 4 дорівнює 1479,62).

Плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. № 1010, у розрахунку на кількість осіб, які зареєстровані в квартирі. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 . Позивачкою сплачено за період з червня 2019 року по грудень 2020 року 1455,04 грн. (1455,04 розділити на 4 дорівнює 363,76 грн.)

Нарахування за послугу з централізованого опалення проводяться відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Послуга з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії, за 1 м2 . Сторони визнали, що приладів обліку немає. За період з червня 2019 року по грудень 2020 року ( за опалювальні періоди) позивачкою сплачено 8925,32 грн. (8925,32 розділити на 4 дорівнює 2231,33 грн.).

Підсумовуючи розрахунок витрати, які має відшкодувати відповідач - 4074,71 грн., що складається з:

-витрат за опалення у розмірі 2231,33 грн.,

-оплати послуг з управління будинком у розмірі 1479,62 грн.,

-оплати за вивіз сміття у розмірі 363,76 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 76-79, 265-268, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 ) витрати на утримання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період з червня 2019 року по листопад 2020 року, у розмірі 4074,71 грн., що складається з:

витрат за опалення у розмірі 2231,33 грн.,

оплати послуг з управління будинком у розмірі 1479,62 грн.,

оплати за вивіз сміття у розмірі 363,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати у сумі 840,80 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України.

Суддя: Л.Г.Карабак