ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Херсон

справа № 766/8379/16-ц

провадження № 22-ц/819/1179/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Ігнатенко П.Я.,
Склярської І.В.,
секретарБикова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 17 березня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди,

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 вересня 2014 року приблизно о 15 годині 10 хвилин з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належному їй автомобілю «Рено Трафік», номерний знак НОМЕР_1 завдано механічних пошкоджень: деформація капота, переднього правого крила, правої фари, переднього бамперу, протитуманної фари.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2014 року, яка набрала законної сили 11 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля, за участю якого сталася ДТП, застрахована ПрАТ «СК «Україна» 12 липня 2014 року, яка була повідомлена про настання страхового випадку в день ДТП.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 03 грудня 2014 року вартість завданої її автомобілю шкоди складає 45 296,31 грн.

18 грудня 2014 року вона звернулася до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке на час звернення до суду виплачено не було.

Посилаючись на те, що особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану потерпілому своїми неправомірними діями, позивач, уточнивши в процесі розгляду справи підстави поданого позову, з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2587цс15, щодо відповідальності страховика, а також з огляду на ліквідацію ПрАТ СК «Україна», просила суд залучити до участі у справі як співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України та стягнути на її користь з ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 45 295,31 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року до участі у справі як співвідповідача залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Рішенням суду від 17 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду щодо відсутності правових підстав для покладення на відповідачів обов`язку зі страхового відшкодування внаслідок незаявлення нею вимог до страховика та неподання визначеного переліку документів для страхової виплати, не відповідають обставинам справи, правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, а також вимогам статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язку МТСБУ у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, відшкодувати шкоду постраждалим за рахунок коштів фонду захисту потерпілих незалежно від факту включення таких вимог до реєстру кредиторів страхової компанії.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Моторне (транспортне) страхове бюро України її доводи не визнало, рішення суду в частині заявлених до нього вимог просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги, заявлені позивачем до МТСБУ, є передчасними, оскільки на момент пред`явлення позову цей відповідач не допустив порушення її прав, а невиплата ним страхового відшкодування пов`язана із ненаданням для цього необхідних документів. Пред`явлені до відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги суд вважав такими, що заявлені передчасно, оскільки відповідальність забезпеченого транспортного засобу, яким він керував, перед третіми особами була забезпечена страховим полісом №АІ/0713141 від 12.07.2014 року до вирішення питання про виплату страхового відшкодування.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 08.09.2014 року на вул. З. Егерсег в м. Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача «Рено Трафік», державний номер НОМЕР_1 , було завдано такі механічні пошкодження: деформація капота, переднього правого крила, правої фари, переднього бамперу, протитуманної фари.

Згідно із висновком №714 від 03.12.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу «Рено Трафік», державний номер НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу позивача складає 45 296,31 грн, а з урахуванням коефіцієнту зносу 23 721,49 грн.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.09.2014 року, яка набрала законної сили, винним у зіткненні транспортних засобів визнано ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем «Рено Конгоо», державний номер НОМЕР_2 , виїжджаючи із другорядної дороги, не надав перевагу автомобілю «Рено Трафік», який рухався по головній дорозі.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, уклавши 12.07.2014 року договір про страхування цивільно-правової відповідальності з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна», поліс №АІ/0713141, за умовами якого встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого, а саме: за шкоду, заподіяну майну-50 000грн із франшизою розміром тисяча гривень.

18.12.2014 року позивач звернулася до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповіді від страховика не отримала.

Постановою Господарського суду міста Києва, ухваленою 07.09.2018 року у справі №910/842/18, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.

08.08.2019 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи-Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна».

На час визнання страховика банкрутом та на час його припинення Страхова компанія «Україна» у цій цивільній справі мала статус третьої особи на стороні відповідача.

Моторне (транспортне) страхове бюро України залучено до участі в справі як співвідповідача ухвалою суду від 09 квітня 2020 року.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частинами другою та п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, за загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, до якого частиною першою статті 1187 ЦК України віднесено і діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, настає за наявності таких умов: самої шкоди, неправомірних дій заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та цими неправомірними діями.

За приписами статті 1192 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулює Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 6 наведеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

35.2. До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

35.3. Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди (стаття 35 Закону).

Неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), (пункт 37.1.4 статті 37 Закону).

Відповідно до положень статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 41.1 статті 41 вказаного Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування (пункт 51.7 статті 51 Закону).

При цьому повторне звернення потерпілої особи із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУу випадку подання такої заяви у встановлені законом строки до страховика, який не виплатив страхового страхування і в послідуючому був визнаний банкрутом та ліквідований, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про страхове відшкодування в межах одного року після ДТП, яке сталося 08.09.2014 року, а саме:18.12.2014 року, і ця обставина відповідачами, в тому числі МТСБУ, не оспорюється та не спростовується, як і не оспорюється визнання ДТП за участю застрахованого транспортного засобу страховим випадком, колегія суддів вважає висновок суду про передчасність пред`явлених позивачкою до відповідачів вимог та про відсутність підстав для здійснення МТСБУ страхової виплати на її користь помилковими, а рішення суду таким, що підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Помилковим колегія суддів вважає також посилання суду у підтвердження своїх висновків на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.04.2019 року в справі № 724/1009/16-ц, оскільки правовідносини, у яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки не є тотожними з обставинами у справі, яка є предметом перегляду в апеляційному порядку, адже у справі №724/1009/16ц позивач не виконав вимог статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у встановлені цим Законом строки, як не повідомив МТСБУ, зважаючи на те, що йшлося про шкоду, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував цивільно-правову відповідальність, про дорожньо-транспорту пригоду, так і не подав до МТСБУ заяви про страхове відшкодування, що відповідно до статті 37 Закону є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати).

Вирішуючи питання щодо розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) та відповідальності ОСОБА_2 у спірних правовідносинах, колегія суддів керується положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно із якими у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та вимогами статті 12 цього ж Закону, за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на те, що вартість відновлювального ремонту належного позивачці транспортного засобу з врахуванням зносу визначена експертом у розмірі 23 721грн 49 коп., а сума франшизи за умовами договору страхування становить одну тисячу гривень, на користь позивачки із Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню 22 721 грн 49 коп.(23 721,49-1 000).

Решта вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до реальної вартості втраченого майна, що визначена експертом в сумі 45 296грн 31 коп., підлягає стягненню з особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тобто з ОСОБА_2 , та становить 22 574грн 82 коп. (45 296,31-22 721,49).

При цьому колегія суддів відхиляє викладені Моторним (транспортним) страховим бюро України у відзиві на апеляційну скаргу аргументи, зокрема про те, що позивачка не подавала до МТСБУ заяви про страхове відшкодування з необхідними додатками, чим позбавила останнього можливості здійснити розгляд даної події, отримати необхідні відомості та встановити наявність чи відсутність ознак страхового випадку, оскільки, як зазначалося вище, така заява подана ОСОБА_1 в межах встановленого законом строку безпосередньо до страховика, який на той час не був визнаний банкрутом та ліквідований. Більше того, на момент ліквідації ПрАТ «Страхова компанія «Україна», яка відбулася 08.08.2019 року, дорожньо-транспортна пригода розглядалася у цій цивільній справі, провадження в якій відкрито судом за заявою ОСОБА_1 04.10.2016 року.

Посилання МТСБУ на положення статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як на підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) у випадку неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, колегія суддів вважає юридично неспроможним, оскільки закон не зобов`язує потерпілу особу розпочинати процедуру звернення щодо виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) МТСБУ, якщо ця процедура дотримана нею щодо страховика. Натомість така позиція відповідача свідчить про невизнання ним вимог позивачки та спростовує висновки суду щодо передчасності її звернення до суду.

Погодившись із наведеним твердженням МТСБУ, суд не зважив на положення статті 2 ЦПК України, згідно із якими завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, зокрема фізичних осіб, які залишились невідновленими, не дивлячись на майже п`ятирічний строк судового розгляду цієї цивільної справи, в той час як відповідно до частини другої зазначеної норми процесуального права суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює на будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Необґрунтованими та непідтвердженими доказами є твердження МТСБУ про те, що страховик протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП не був повідомлений про страховий випадок та про те, що ще у 2016 році на офіційному сайті МТСБУ була розміщена інформація, що в грудні 2016 року Дирекцію бюро рішенням президії МТСБУ зобов`язано здійснювати виплати потерпілим за зобов`язаннями колишніх членів МТСБУ, в тому числі ПрАТ «СК «Україна». Прийом таких заяв припинився у 2017 році та усі кошти залишку базової гарантії внеску цієї страхової компанії у фонді захисту потерпілих сплачено страхувальникам. МТСБУ стверджує про те, що здійснити регламентну виплату на користь позивачки можливо лише, якщо вимоги останньої включені до затвердженого судом реєстру кредиторів, а вимоги, не заявлені до страховика, не породжують для МТСБУ будь-яких зобов`язань перед кредиторами останнього.

При цьому МТСБУ не враховує, що вимоги до страховика позивачка заявила шляхом звернення до нього з відповідною заявою у встановлені законом строки, а відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» держава покладає на МТСБУ обов`язок відшкодувати потерпілим шкоду, який витікає із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, якраз у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом.

Регламентні виплати здійснюються у таких випадках незалежно від факту включення таких вимог до реєстру кредиторів страхової компанії в межах справи про банкрутство, про що і повідомив суд арбітражний керуючий ОСОБА_3 , направивши відповідний лист 13.09.2019 року за №01-21/24 (а. с. 175,т.1).

У зв`язку з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про задоволення позову, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає відповідній зміні.

Так, заявлені позивачкою до розподілу між сторонами у цій справі судові витрати складаються із сплаченого нею при поданні позовної заяви та апеляційної скарги судового збору в загальному розмірі 1 378грн (551,20+826,80, а. с.1,т.1; а.с.22,27, т.2).

Згідно із вимогами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивачки до МТСБУ задоволено на 50,2% (22 721,49х100:45 296,31), з нього підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 691,76грн (1 378х50,2:100), а позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено на 49,8% (22 574,82х100:45 296,31), тому з нього на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею на сплату судового збору витрати в розмірі 686,24грн (1 378х49,8:100).

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке знаходиться в м. Києві, офіс: Русанівський бульвар,8, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21647131, на користь ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , страхове відшкодування у розмірі 22 721 грн 49 коп. (двадцять дві тисячі сімсот двадцять одна гривня 49 коп.) та витрати на сплату судового збору в розмірі 691грн 76 коп.(шістсот дев`яносто одна гривня 76 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 22 574 грн 82коп. (двадцять дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири гривні 82 коп.) та витрати на сплату судового збору у розмірі 686грн 24 коп. (шістсот вісімдесят шість гривень 24 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: П. Я. Ігнатенко

І. В. Склярська

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова