УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року

м. Київ

справа № 362/6346/13

провадження № 61-2618ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу»,

стягувач - Приватне акціонерне товариство «БГ Банк»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сичов Олексій Олександрович, на постанову Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Мані Флоу» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «БГ Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Мані Флоу» задоволено, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2020 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким заяву задоволено.

Замінено ОСОБА_1 на ОСОБА_2 у виконавчому листі, виданому Васильківським міськрайонним судом Київської області 7 вересня 2016 року на виконання рішення апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року у справі за позовом ПАТ «БГ Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сичов О. О., 23 лютого 2021 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року заявник вказує порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зазначаючи, що суд за відсутності правових підстав відкрив апеляційне провадження у справі.

Також підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року заявник вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 760/12436/17.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні, оскільки ОСОБА_2 не є правонаступником ОСОБА_1 .

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права.

Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тому вважав, що уклавши договори купівлі-продажу від 8 вересня 2016 року ОСОБА_2 набув всіх прав та обов`язків іпотекодавця за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих умовах, на яких вони належали ОСОБА_1 , в тому числі права та обов`язки боржника за виконавчим листом, виданим Васильківським міськрайонним судом Київської області 7 вересня 2016 року на примусове виконання рішення апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року у справі № 362/6346/13-ц.

Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи установлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 9 серпня 2016 року частково задоволено позов ПАТ «БГ Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки; у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 звернено стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1

ПАТ «БГ Банк» отримав виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2020 року замінено стягувача ПАТ «БГ Банк» на ТОВ «Мані флоу» у виконавчому провадженні № 59876577.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2020 року виправлено помилку у виконавчому листі шляхом зазначення боржника « ОСОБА_1 » замість помилково вказаного боржника « ОСОБА_3 ».

8 вересня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав житловий будинок № 27 з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами та будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,2107 га, кадастровий номер :01:019:0021, на АДРЕСА_2 .

8 вересня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,2107 га, кадастровий номер :01:019:0021, на АДРЕСА_2 .

7 серпня 2020 року постановою Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчий лист, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області 7 вересня 2016 року, за заявою ТОВ «Мані Флоу» повернено без виконання.

У вересні 2020 року ТОВ «Мані Флоу» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «БГ Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Згідно зі змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції відповідає.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не доведено інформації про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця.

Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на підставі договорів купівлі-продажу від 8 вересня 2016 рокувідповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_2 перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, у тому обсязі й на тих умовах, на яких вони належали ОСОБА_1 на час укладення цих договорів, у тому числі права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи заявника про те, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, оскільки суд за відсутності правових підстав відкрив апеляційне провадження у справі, відхиляються касаційним судом з огляду на наступне.

Згідно з Конституцією України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, головним обов`язком якої є утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина друга статті 3); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); в Україні визнається і діє принцип верховенства права, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8).

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина перша статті 55). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

За правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах»

(абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року

№ 3-рп/2003).

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частини першої статті 55, пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України), що передбачає можливість перевірки в апеляційному порядку судових рішень. Це конституційне положення реалізовано в главі 1 розділу V Кодексу, в якій врегульовано питання апеляційного оскарження судових рішень і ухвал.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У пункті 28 частини першої статті 353 ЦПК України зазначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Зміст пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України не містить заборони апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Виходячи із системного аналізу положення пункту 28 частини першої

статті 353 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції про відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження підлягають апеляційному оскарженню.

Пункт 28 частини першої статті 353 ЦПК України у поєднанні з

пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України слід розуміти так, що у цивільному процесі апеляційному та касаційному оскарженню підлягають судові рішення, як про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження, так і про відмову у заміні сторони.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 25 березня 2019 року у справі № 760/12436/17, також відхиляється касаційним судом, оскільки Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав висновок щодо застосування

пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України у поєднанні з

пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сичов О. О., на постанову Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року є необґрунтованою, додержання норм процесуального права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального права й підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сичов О. О., на постанову Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сичов Олексій Олександрович, на постанову Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року, прийняту за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук