ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/893/20 Головуючий суддя І інстанції Єрьоміна О. В.
Провадження № 22-ц/818/3022/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року, ухвалене у складі головуючого судді Єрьоміної О.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

29 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що згідно судового наказу, винесеного Сахновщинським районним судом Харківської області від 22.12.2018 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказав, що крім спільної з відповідачем доньки, він має дитину від шлюбу з ОСОБА_4 та згідно рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.04.2017 року з нього стягнено аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.04.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що наразі його матеріальний та сімейний стан змінився, на теперішній час він проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 . Від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_6 . Також у нього на утриманні перебуває батько - ОСОБА_7 , який є інвалідом першої групи «б». На даний час він працює. Крім того, що сплачує аліменти, сплачує і заборгованість по аліментам. В зв`язку з вище наведеними обставинами, він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів доходу на користь ОСОБА_2 па утримання доньки ОСОБА_3 та просить зменшити розмір аліментів на 1/10 частину від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначив, що він не має можливості виплачувати аліменти у встановленому рішенні суду розмірі у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану. Вказав, що він протягом деякого часу не працював, але з 26.11.2020 року він офіційно працевлаштувався, і його оклад становить 5200 грн. В зв`язку зі сплатою аліментів на утримання двох дітей його дохід значно зменшився. Крім того, на теперішній час, у нього на утриманні перебуває цивільна дружина, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та малолітній син, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Так, цій дитині ОСОБА_3 він сплачував згідно розрахунку в середньому 2000 грн., а іншій дитині 1000 грн.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів до 1/10 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які стягуються згідно з судовим наказом Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.12.2018 року прийнятим по цивільній справі №634/924/18.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення незаконне, необгрунтоване, прийнято при неповному з`ясуванні дійсних та фактичних обставин справи, з невірним застосування норм матеріального та процесуального права, мотиви суду не відповідають обставинам справи.

Вказав, що він повністю визнав свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дітей, проте зауважив суду про суттєву зміну обставин його життя, що є підставою для зменшення розміру аліментів. На сьогоднішній день він проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_6 , тому наразі ОСОБА_5 перебуває у декретній відпустці і не працює.

Зазначив про наявність у справі копії виписок з медичної карти стаціонарного хворого, квитанції про придбання ліків у нього не збереглися.

Вказав, що з 27.10.2020 він працює у ТОВ «Слобожанська торгівельна компанія», з посадовим окладом 5200,00 грн і це є єдиним джерелом його доходу, а отже розмір доходів не збільшився, що спростовує мотиви суду про збільшення його доходів.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів зміну свого матеріального стану та наявність визначених законом підстав для зміни розміру аліментів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2020 року становить 2218 гривен.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані підстави для зміни розміру аліментів є вичерпний.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України).

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з відповідачем.

Судовим наказом Сахновщинського районного суду Харківської області від 22.12.2018 року з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6-8).

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження №59588515 від 19.07.2019 року винесеної старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області, було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за судовим наказом від 22.12.2018, по цивільній справі №634/924/18.

Відповідно до чинного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року, справа №641/2145/17, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний - ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_5 (а.с.18)

Відповідно довідки від 24.04.2020 року, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка №23» Харківської міської ради ОСОБА_5 знаходиться в декретній відпустці.

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ №0854581, вбачається, що ОСОБА_7 є інвалідом першої групи «Б» та потребує стороннього догляду.

Відповідно до Наказу (розпорядження) №17-К від 26.10.2020 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 27.10.2020 року на посаду забивача худоби у ТОВ «СЛОБОЖАНСЬКА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», з посадовим окладом 5200,00 грн.

За змістом статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зменшення розміру аліментів у даному випадку можливе лише при погіршенні спроможності позивача сплачувати аліменти у раніше призначеному судом розмірі, а також - із урахуванням інтересів кожного з утриманців позивача: трьох неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні 28.12.2020 року ОСОБА_1 зазначив, що його батько ОСОБА_7 , проживає разом зі своєю дружиною - матір`ю позивача. На його утриманні батько не перебуває (а.с.56).

Позивач не надав до суду належних і допустимих доказів, що його батько ОСОБА_7 , який є інвалідом І групи, перебуває на його утриманні.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 760/11934/16-ц перебування на утриманні платника аліментів непрацездатних батьків не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів.

Позивач наразі є працездатною особою, працевлаштований, є фізично здоровою особою, і у справі відсутні докази про наявність у нього перешкод отримувати більший заробіток, ніж потребують інтереси його неповнолітніх дітей, що відповідно до вказаних норм права у даному випадку є пріоритетом для суду та визначним чинником для зміни раніше покладеного судом на позивача обов`язку по сплаті аліментів на утримання спільної з відповідачем неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, надана позивачем довідка про розмір щомісячного посадового окладу 5200 грн. не повністю визначає розмір його місячної зарплати, яка за законом «Про оплату праці» не обмежується лише посадовим окладом і тому цей доказ достовірно не підтверджує розмір його доходів та їх зменшення.

Народження у позивача ще однієї дитини не є беззаперечною причиною для зменшення розміру утримання його інших неповнолітніх дітей, а може бути лише необхідним чинником для пошуку позивачем додаткового заробітку для задоволення необхідних потреб усіх його утриманців - неповнолітніх дітей, що є пріоритетом для кожного з батьків.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, який відповідає наведеним нормам цивільного процесуального і матеріального права, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження сина, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

З огляду на те, що обов`язок батьків по утриманню дітей є рівним, у справі не встановлено, що позивач істотно та тривалий час обмежений у можливості отримувати додатковий дохід, а доводи скарги про зменшення розміру аліментів, належними і допустимими доказами не підтверджений, колегія суддів наведені з цих підстав доводи скарги відхиляє.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, належним чином оцінив достовірність кожного окремого доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що при суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги свого підтвердження не отримали і висновків суду не спростували, колегія суддів відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2021 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.