ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/1127/21

провадження № 22-ц/4809/1515/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2021, суддя Іванова Л.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач ОСОБА_1 . Вказала, що підставою звернення до суду з даним позовом стало те, що після припинення між ними шлюбних відносин відповідач всупереч вимогам ст.180 СК України не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, яка проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на її утриманні, при цьому, забезпечити достатній рівень матеріальних потреб для дитини їй одній дуже складно, особливо в зимовий період. Крім того, позивач вказала, що відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець і має стабільний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді сплати аліментів на утримання дитини.

Просить стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що судом першої інстанції не враховано той факт, що на розгляді в Кіровському районному суді м. Кіровограда розглядається цивільна справа про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Зазначено, що ним було подано клопотання до суду про зупинення розгляду справи до розгляду справи, що знаходиться в Кіровському суді. Суд, при визначенні розміру аліментів не врахував стан здоров`я відповідача. Крім того, що є інвалідом другої групи, а тому відповідно до Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, що не було враховано судом першої інстанції.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.09.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.09.2021 справу призначено до розгляду.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

20.10.2021 від позивача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю у місті.

Згідно ч.1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Суд апеляційної інстанції перевірив доводи викладені в клопотанні і дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 372 ЦПК України відсутні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 2524.

Батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_1 , в графі «Мати» - ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою КП «ЖЕО №2 міської ради міста Кропивницького» №4330 від 23.12.2020 року ОСОБА_2 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом з нею проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позивачем позову до суду - 16.02.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 2524.

Батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - ОСОБА_1 , в графі «Мати» - ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою КП «ЖЕО №2 міської ради міста Кропивницького» №4330 від 23.12.2020 року ОСОБА_2 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом з нею проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Доводи про те, що суд першої інстанції повинен був зупинити провадження у даній справі до розгляду справи про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, оскільки імперативна норма частини другої статті 252 ЦПК України, відповідно до якої не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Наведена норма закону містить пряму заборону суду зупиняти провадження у справі про стягнення аліментів за наявності нерозглянутого спору про батьківство.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до статті 140 СК України стягнення за рішенням суду з особи, записаної батьком або матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про них як батька або матері з актового запису про народження цієї дитини.

Задоволення судом зазначених вимог може бути підставою для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Отже, встановлення факту відсутності кровного споріднення між відповідачем і дитиною є предметом спору про батьківство, що розглядається в іншому провадженні і не перешкоджає вирішенню справи про аліментне зобов`язання особи, яка органом реєстрації актів цивільного стану записана батьком дитини.

У разі спростування відповідачем у іншій справі свого батьківства відносно дитини, його права можуть бути захищені, а обов`язок сплачувати аліменти - припинений шляхом перегляду рішення суду про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами.

Крім того, згідно частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Виключення запису про відповідача, як батька, з актового запису про народження дитини ніяким чином не вплине на його права та обов`язки щодо цієї дитини аж до моменту набрання рішенням законної сили по справі про оспорювання батьківства, оскільки рішення суду набирає сили з певної дати і не має зворотної дії в часі.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судового збору, знайшли своє підтвердження.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача судового збору на користь держави суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

При розгляді справи суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі, зокрема не перевірив, чи можуть сторони по справі бути звільнені від сплати судових витрат відповідно до діючого законодавства.

Відповідачем подано до суду апеляційної інстанції докази того, що він є інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 .

Згідно з п.9 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.6, 7ст.141 ЦПК України у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 у разі, коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком.

Отже, оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про віднесення судових витрат за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 травня 2021року скасувати в частині розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.10.2021.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: