Номер провадження: 22-ц/813/5019/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючої судді Ващенко Л.Г.

суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.

за участі секретаря Чепрас А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2019 року про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні (одноособово суддя Васильків О.В.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

12.08.2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації (далі-Банк в особі Фонду) звернулось із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 13.06.2008 року № 1108/08ф-9 і договором поруки від 13.06.2008 року у розмірі 404 468,19 гривень.

ОСОБА_2 звернулась із зустрічним із позовом до Банка, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року Банку відмовлено у задоволенні позову, зустрічний позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.05.2017 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року скасовано, позов Банка задоволено частково, суд стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банка в особі Фонду заборгованість за кредитним договором від 13.06.2008 року станом на 03.07.2015 року у розмірі 353 389,20 гривень. Суд відмовив Банку в особі Фонду у стягненні з відповідачів комісійної винагороди за управління кредитом, а також відмовив ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову до Банка про визнання поруки припиненою. З ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Банка в особі Фонду суд стягнув судові витрати по 2 009,70 гривень з кожного.

28.08.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі-Товариство) звернулось із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.09.2019 року заяву Товариства задоволено. Суд замінив сторону виконавчого провадження, а саме Банк на його правонаступника Товариство у виконавчих листах.

ОСОБА_1 не погодився із ухвалою суду від 06.09.2019 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і відмовити Товариству у

задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Ухвалу прийнято з порушенням норм процесуально права та ст. 6 Європейської Конвенції про права людини. Судом не вжито жодного заходу щодо будь-якого повідомлення повідомлення учасників справи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про дату, місце та час розгляду справи, що не дало можливості останнім надати будь-які пояснення, заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Суд навмисно став на бік заявника і став упередженим та не безстороннім, порушив норми національного процесуального законодавства.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд проігнорував вказані норми права шляхом неповідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про дату та час слухання справи.

Порядок заміни сторони виконавчого провадження визначений ст. 442. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Виконавче провадження стосовно ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не перебуває ні у виконавчій службі, ні у приватного виконавця, тому замінити сторону у виконавчому проваджені неможливо через його відсутність. Виходячи зі змісту зазначеної статті, замінити сторону можливо тільки у відкритому виконавчому проваджені, крім того, відповідно до вимого ч.2 ст. 442 ЦПК України, суд зобов`язаний повідомити учасників справи, однак і ця норма процесуального права проігнорована судом.

Відзив представника Товариства зазначає:

Апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, а тому її слід повернути без розгляду.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № 643/4902/14-ц, від 31.10.2018 року по справі № 201/8548/16-ц та від 15.08.2018 року по справі № 190/2119/14-ц.

Аналіз положень ЦПК України, а саме ст. 442, при цьому взявши до уваги положення ч. 5 ст. 124 Конституції України та ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, основоположних свобод, статус стягувача та боржника, сторони судового процесу, набувають з моменту, коли у позивача з`являється право на отримання виконавчого документу - тобто з моменту набранням рішення законної сили. При цьому, вважається неприпустимим, з точки зору обов`язковості виконання судових рішень, закріпленої основним Законом України, вважати що заміна сторони виконавчого провадження можлива, виключно, за наявності відкритого виконавчого провадження.

Згідно правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20.11.2013 року (справа № 6-і22цсіз), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання новим кредитором на розгляд суду заяви про заміну стягувача.

Зважаючи на викладене, звернення із заявою про заміну сторони це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документу.

Подання боржником апеляційної скарги на ухвалу суду про заміну сторони по суті є спробою перешкоджання виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений конституційний припис знайшов своє відображення у ст. 18 ЦПК, яка додатково зазначає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_2 не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

Сторони належним чином сповіщені про розгляд справи 08.04.2021 року.

Представник Товариства отримав судову повістку на 08.04.2021 року - 26.03.2021 року, а ОСОБА_1 отримав судову повістку на 08.04.2021 року 19.03.2021 року (а.с.75,76 справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

Судова повістка на ім`я ОСОБА_2 на 08.04.2021 року - 25.03.2021 року повернута поштою з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.77 справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ст. 128 ч.8 п.п.1-4 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, у розумінні ст. 128 ч.8 ЦПК України,ОСОБА_2 25.03.2021 року належним чином сповіщена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції на 08.04.2021 року.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, приймаючи 06.09.2019 року ухвалу про заміну сторониу виконавчому провадженні за відсутності боржників виходив з того, що вони належним чином повідомлялись про розгляд справи.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду в цій частині з таких підстав.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (ст. 442 ч.ч.1-3 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що заява Товариства про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження надійшла до суду 28.08.2019 року (а.с.1-12 справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

28.08.2019 року суд постановив ухвалу про прийняття заяви до розгляду і призначення її у судове засідання на 06.09.2019 року (а.с.13справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

Згідно протоколу судового засідання від 06.09.2018 року, сторони не з`явились у судове засідання (а.с.14 справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

Того ж дня, суд постановив ухвалу про задоволення заяви Товариства (а.с.15,16 справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

Матеріали справи не містять відомостей, що суд сповіщав стягувача і боржників про розгляд справи 06.09.2019 року.

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (ст. 128 ч.ч.1,2,4,5 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 376 ч.3 п.2 ЦПК України).

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів повідомлення боржників про розгляд справи 06.09.2019 року, а апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу такою підставою, ухвала суду підлягає скасуванню.

Заява Товариства про заміну сторони (стягувача) у виконавчому проваджені підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23.05.2017 року, рішення Київського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року скасовано, позов Банка задоволено частково, суд стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банка в особі Фонду заборгованість за кредитним договором від 13.06.2008 року станом на 03.07.2015 року у розмірі 353 389,20 гривень. Суд відмовив Банку в особі Фонду у стягненні з відповідачів комісійної винагороди за управління кредитом, а також відмовив ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову до Банка про визнання поруки припиненою. З ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Банка в особі Фонду суд стягнув судові витрати по 2 009,70 гривень з кожного (а.с.17-23 т.2 справи №520/11705/15-ц).

25.04.2019 року між Банком і Товариством укладений договір про відступлення права вимоги №42053, відповідно до якого Банк відступив новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набував права вимоги Банка до позичальників/заставодавців, зазначених у Додатку №1 до договору, зокрема і стосовно боржника ОСОБА_1 по кредитному договору №1108/08оф-9 від 13.06.2008 року (а.с.3-8справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

28.08.2019 року Товариство звернулось із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні (а.с.1,2справи №520/11705/15-цпровадження №6/947/459/19).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду (ст. 129 ч.1 п.9 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст. 18 ЦПК України).

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» станом на вересень 2019 року).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 21.03.2018 року по справі справа № 6-1355/10).

У розумінні ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», в разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Тобто виходячи із зазначених норм права, у разі передачі кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), як поза межами виконавчого провадження, так і на стадії виконання судового рішення.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача (постанова Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №2-3897/10).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі № 2-230/11.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №2-3897/10).

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № 643/4902/14-ц, від 15.08.2018 року по справі № 190/2119/14-ц, від 31.10.2018 року по справі № 201/8548/16-ц.

З огляду на те, що заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, заява Товариства про заміну стягувача у виконавчому провадженні підлягає задоволенню судом апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі щодо неналежного сповіщення про вирішення заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження, прийняті до уваги і є підставою для скасування ухвали суду.

Доводи ОСОБА_1 , що заміна сторони у виконавчому провадженні неможлива через відсутність у виконавчій службі або у приватного виконавця відкритого виконавчого провадження, з врахуванням мотивів, наведених у постанові суду, до уваги не приймаються.

Доводи представника Товариства у відзиві на скаргу про наявність підстав для замінити стягувача у виконавчому провадженні, прийняті до уваги і є підставою для задоволення заяви Товариства від 25.04.2019 року.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ст. 376 ч.ч.1,2,3 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції належним чином не сповістив осіб, які приймають участь у справі про час і місце розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадження, що є доводами апеляційної скарги і підставою для скасування ухвали суду, ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Колегія суддів задовольняє заяву Товариства про зміну стягувача у виконавчому провадженні, тому боржник ОСОБА_1 не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.ч.1,2,3, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження скасувати.

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме, стягувача публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (, адреса: м. Львів, вул. Миколи Вороного,2) у виконавчих листах №520/11705/15-ц.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови суду.

Повний текст постанови суду складено 30.04.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова