Справа № 309/3020/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Купар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Габор Ярослави Іванівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду від 24 листопада 2020 року (у складі судді Кеміня В.Д.) за поданням Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хустського районного відділу Державної виконавчої служби про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Південно-західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хустського районного відділу Державної виконавчої служби (надалі - Відділ) звернулося до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника в листопаді 2020 р.

Просило винести ухвалу про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування подання указало, що на виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 58751294 про стягнення солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитними договорами ML-802/032/2007 від 20.12.2007 р. і ML-802/041/2008 від 22.08.2008 р. у розмірі 131 586,96 доларів США та 49 462,02 грн. судових витрат.

Загальна сума заборгованості по зведеному виконавчому провадженню № 58751294, де боржником виступає ОСОБА_2 , становить 3 602 309,94 грн. і 360 230,99 грн. виконавчого збору.

Державний виконавець не в змозі здійснити опис та арешт рухомого майна боржника, яке знаходить у житловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в результаті неодноразових виїздів за адресою проживання боржника, вказаною у виконавчому документі, боржник був відсутній, а отже, доступ для перевірки рухомого майна та опису і подальшої реалізації для задоволення вимог стягувача, що знаходиться у будинку, державний виконавець не має.

Боржник ОСОБА_2 своїми діями умисно перешкоджає здійсненню державним виконавцем виконавчих дій при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 58751294.

Ухвалою Хустського районного суду від 24 листопада 2020 р. подання Відділу задоволено: дозволено примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні подання Відділу відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-державним виконавцем не вчинялося жодних дій щодо повідомлення ОСОБА_2 про відкрите виконавче провадження і вирішення питання про добровільне погашення боргу;

-проникнення у житло як обмеження конституційного права особи на недоторканість житла має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення і бути виправданим;

-матеріали подання не містять доказів про намір виконавця вчиняти виконавчі дії із опису та арешту майна боржника, і що остання чинить перешкоди, не надає доступу до житла у відведений для цього час для вчинення виконавчих дій, чим перешкоджає проведенню таких.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Відділ просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до того, що державним виконавцем вчинялися усі, передбачені законом, методи для примусового виконання рішення суду, однак боржник ОСОБА_2 своїми діями умисно перешкоджає виконанню рішення суду.

Суд першої інстанції виходив із того, що матеріали подання містять достатньо доказів про ухилення боржника від сплати заборгованості.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, у зв`язку з наступним.

Із матеріалів справи видно, що 24 січня 2019 р. Хустським районним судом було видано виконавчий лист про стягнення солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитними договорами ML-802/032/2007 від 20.12.2007 р. і ML-802/041/2008 від 22.08.2008 р. у розмірі 131 586,96 доларів США (а.с.6), і стягнення 49462,02 грн. у відшкодування судових витрат (а.с.7).

20.03.2019 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 309/2852/16, виданого 24.01.2019 р. (а.с.8-9). 21.03.2019 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» у розмірі 49 462,02 грн. (а.с.10). 29.03.2019 р. державним виконавцем було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (а.с.11,12).

Із інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що ОСОБА_2 на праві приватної власності володіє будинком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13 зворот), постановою про арешт майна боржника на вказаний будинок було накладено арешт (а.с.13).

Також державним виконавцем було подано запит до Пенсійного фонду Країни (а.с.17, 18, 22,23) і до Державної фіскальної служби України (а.с.19,20) з метою отримання інформації, чи працює боржник за трудовими та цивільно-правовими договорами, чи отримує пенсію, джерела отримання доходів боржників, номера рахунків відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, однак будь-яка інформація стосовно цих відомостей відсутня.

Актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 14.04.2021 р. установлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 виїхали за кордон більше двох років тому .

Згідно з п.1 ч.ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон), виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.3. ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Окрім того, вказаним законом надано право виконавцю звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За приписами ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суд.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Із аналізу вказаних норм випливає, що підставою для примусового проникнення до житла боржника є невиконання рішення суду боржниками у добровільному порядку та ненадання доступу виконавцю до житла чи іншого володіння боржника, в якому може знаходитися його майно.

Із матеріалів справи видно, що боржниками не виконується рішення суду про стягнення із них на користь стягувачасолідарно заборгованості по кредитному договору в розмірі 131 586,96 доларів США та 49 462,02 грн. у відшкодування судового збору уже понад два роки. Доступ до свого житла задля встановлення майнового стану боржники не надають, оскільки вони фізично відсутні за місцем свого проживання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина в якому вказано, що боржники виїхали за кордон більше двох років тому, а також довіреністю, яка складена ОСОБА_1 на представництво своїх інтересів Габор Я.І. у Посольстві України в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії.

Таким чином, державним виконавцем надано належні та допустимі докази того, що ним здійснено всі можливі дії у ході примусового виконання виконавчого провадження, та існують об`єктивні перешкоди у доступі державного виконавця до житла боржника з метою встановлення та опису його майна.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і позиції Відділу, відтак не заслуговують на увагу.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Габор Ярослави Іванівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Хустського районного суду від 24 листопада 2020 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 05.05.2021 року.

Судді: