справа № 489/1203/21 провадження №2/489/1296/21
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У березні 2021 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 61057,56 грн. та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що відповідач звернулася до ПриватБанку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.05.2010, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 07.02.2021 утворилася заборгованість у розмірі 61057,56 грн., яка складається із 50432,70 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 50432,70 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 10624,86 грн. заборгованості за простроченими процентами, 0,00 грн. заборгованості за процентами нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 0,00 грн. пені та комісії.

20.04.2021 відповідач надала до суду відзив на позов в якому в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вказала, що позивачем не надано суду Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи банку з відміткою про її ознайомлення, а на сайті ПриватБанку містяться різні Умови та Правила, найбільш рання з яких 01.09.2013. Позивачем нараховано заборгованість по кредиту, при тому, що максимальний розмір кредитного ліміту становив 50000,00 грн., а з 27.20.2020 його зменшено до 0,00 грн. Також позивачем з 14.01.2015 безпідставно збільшено процентну ставку до 34,8 процентів, з 01.04.2015 до 43,2 процентів, а з 01.10.2019 до 84 процентів, про що її не позивач не повідомляв. Крім того, на момент подання позовної заяви строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 , яку було видано 31.05.2010 терміном дії до червня 2013 року, сплинув, а тому безпідставно нараховано проценти після цього строку та звернення до суду з позовом здійснено з пропуском строку позовної давності, що є окремою підставою для відмови в позові.

Одночасно відповідач заявила клопотання про витребування від позивача оригіналу кредитного договору від 31.05.2010, первинні бухгалтерські документи відносно видачі кредиту та його погашення, а також документи на підтвердження отримання відповідачем інформації про умови кредитування та розміру відсоткової ставки.

Представник позивача надав до суду заяву від 30.04.2021 в якій просив для забезпечення дослідження обставин справи долучити до справи розрахунок заборгованості відповідача за первісною відсотковою ставкою 30 процентів річних (2,5 проценти щомісячно) та просив задовольнити позовні вимоги згідно заборгованості вказаної у позові, яка розрахована за діючими тарифами банку, до яких приєдналася відповідач, власноручно підписавши анкету-заяву.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 81.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 31.05.2010 між ПриватБанком та відповідачем укладено договір б/н у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 26).

Підписавши анкету - заяву відповідач надала свою згоду, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, який було надано їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Одночасно з підписанням анкети-заяви відповідачем була підписана Довідка про Умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна, Gold Loyalty» по договору SAMDN5854, яка містить умови про порядок та розмірі нарахування процентів, який становить 2,5 % в місяць із розрахунку 360 днів в році (30 процентів річних), а також штрафних санкцій за порушення позичальником грошових зобов`язань (а.с. 27).

Також до позовної заяви позивачем додано копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом ПриватБанку від 06.03.2010 № СП-2010-256, на яких відсутній підпис позичальника.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 07.02.2021 утворилася заборгованість у розмірі 61057,56 грн., яка складається із 50432,70 грн. заборгованості по тілу кредиту, в т.ч. 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 50432,70 грн. за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 10624,86 грн. заборгованості за простроченими процентами, 0,00 грн. заборгованості за процентами нарахованих на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 0,00 грн. пені та комісії.

Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 09.06.2010 по 01.01.2021, яка згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, з якої вбачається постійне користування відповідачем кредитними коштами у власних цілях та здійснення погашення заборгованості.

На підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин позивач також надав довідку про зміну кредитного ліміту, відповідно до якої кредитний ліміт станом на 13.06.2017 було збільшено до 50000,00 грн., на 15.04.2019 зменшено до 80,00 грн, 17.04.2019 збільшено до 4000,00 грн., 13.05.2019 зменшено до 0,00 грн., 03.08.2019 збільшено до 20000,00 грн., 03.08.2019 зменшено до 10000,00 грн., 05.08.2019 збільшено до 30000,00 грн., 15.08.2019 збільшено до 35000,00 грн., 27.02.2020 зменшено до 0,00 грн.

Згідно довідки ПриватБанку про видані відповідачу кредитні картки, всього було видано п`ять кредитних карток, остання з яких перевипущена 11.06.2018 терміном дії до травня 2022 року (а.с. 25).

Згідно доданого даного до заяви ПриватБанку від 30.04.2021 розрахунку заборгованості за первісною процентною ставкою (2,5 проценти річних) станом на 02.07.2020 заборгованість за тілом кредиту складає 19042,43 грн. по процентам 2499,73 грн., разом 21542,16 грн.

Наведений розрахунок проведено з урахуванням платежів здійснених на погашення заборгованості згідно виписки по картковому рахунку відповідача.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Норми статей 525,612,625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом, 31.05.2010 між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується Анкетою-заявою позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, Gold Loyalty».

Зі змістом вказаних документів, які були погоджені ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис, вбачається, що позичальник надала свою згоду стати клієнтом Приватбанку та сплачувати за користування кредитними коштами проценти в розмірі 30 процентів річних.

Протягом дії договору відповідачем було отримано п`ять карток: терміном дії до червня 2016 року, травня 2015 року, березня 2018 року, травня 2018 року, травня 2022 року, а також було встановлено кредитний ліміт, який неодноразово змінювався, що підтверджується довідками ПриватБанку (а.с. 25, 24).

За доданим до позову розрахунком позивача станом на 07.02.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить 61057,56 грн., з яких 50432,70 грн. за простроченим тілом кредита та 10624,86 грн. за процентами.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розуміла Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, тому додані до позовної заяви Умови і Правила надання банківських послуг та тарифи банку, суд розцінює як належний доказ, що відповідає висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 11.03.2015 по справі № 6-16цс15, і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

У зв`язку із наведеним суд не може погодитися з доданим до позову розрахунком позивача, оскільки в порушення умов договору ПриватБанк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку з 01.09.2014 до 32,4 процентів річних, які потім неодноразово змінював в сторону збільшення та 01.08.2019 встановив її в розмірі 84 процентів. Крім того, не погодивши з позичальником, ПриватБанк збільшував тіло кредита за рахунок нарахованих підвищених процентів, що є порушенням умов договору.

Водночас виписка по картковому рахунку свідчить, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, використовуючи їх на власні потреби, а також погашала заборгованість, поповнюючи грошовими коштами картковий рахунок, що свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин та за весь період дії кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 417013,30 грн.

Проценти за користування кредитними коштами, виходячи з погодженої процентної ставки 30 процентів річних, становлять 41896,18 грн. На погашення заборгованості за тілом кредита відповідач сплатила 397970,87 грн., а за процентами 39396,45 грн.

Таким чином, станом 07.02.2021 заборгованість відповідача по тілу кредиту складає 19042,43 грн. (417013,30 - 397970,87), а за процентами 2499,73 грн. (41896,18 - 39396,45).

Наведене відповідає додатковому розрахунку заборгованості ПриватБанку від 30.04.2021, сумніву в правильності якого суд не має. Крім того, відповідач власного детального розрахунку заборгованості суду не надала, а посилання на погашення заборгованості з перевищенням кредитного ліміту, враховуючи використану суму кредитного ліміту, не свідчить про відсутність заборгованості.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, виходячи з умов договору та виписки по рахунку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача 19042,43 грн. заборгованості по тілу кредиту та 2499,73 грн. процентів, всього 21543,16 грн.

Твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності з огляду на встановлені обставини, зокрема строк дії останньої перевипущеної кредитної картки, а також часткове погашення заборгованості, в тому числі в 2020 році, що відповідно до статті 264 ЦК України є перериванням строку позовної давності, є помилковими.

Інші доводи відповідача не спростовують висновку суду, а тому суд не вбачає необхідності в наданні їм свого обґрунтування.

Щодо клопотання відповідача про витребування доказів таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки докази, які просить витребувати відповідач, наявні у матеріалах справи та є достатніми для вирішення спору.

Так як позовні вимоги задоволені частково, відповідно до статті 141 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 800,85 грн. (2270 х 35,28 %).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 31.05.2010, яка станом на 07.02.2021 складається із 19042,43 грн. заборгованості по тілу кредиту та 2499,73 грн. процентам, всього 21543,16 грн. (двадцять одна тисяча п`ятсот сорок три гривні 16 коп.), а також судовий збір в сумі 800,85 грн. (вісімсот гривень 85 грн.).

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.05.2021.

Суддя І.В.Коваленко