Справа № 462/6752/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова, Іванюк І.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 11.01.2019 р. по 12.08.2020 р. він працював у ТОВ «Швидкий світ» на посаді водія автотранспортних засобів та здійснював перевезення вантажів на автомобілі марки DAF FT XF 105/460 вантажопідйомністю 3,5 т. Наказом № 12/08-1к він був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. 14.08.2020 р. його адвокат звернувся до підприємства про надання інформації, у відповідь на який ТОВ «Швидкий світ» надало лист № 1808 від 18.08.2020 р. у якому звинуватило його у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185, 309, 286-1 КК України. Так у своєму листі позивач поширив недостовірну інформацію відносно нього вказавши: «Натомість, характеризуючи особу працівника ОСОБА_1 слід зазначити, що за період роботи в ТОВ «Швидкий світ» від колишніх колег по роботі надходили скарги стосовного того, що на їхнє враження, водій ОСОБА_1 допускав керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи під дією препаратів, що знижують швидкість реакції. Перелічені ними симптоми громадянина ОСОБА_1 співпадають з тими, що описані в пункті 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом № 1452/735 Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р.» Також у вказаному листі відповідач звинуватив його у крадіжці, вказавши «Ця версія викликає обґрунтовані сумніви, оскільки моніторингова система GPS- трекінгу, якою обладнаний тягач, яким керував ОСОБА_1 , часто фіксувала несанкціонований злив палива з паливних баків автомобіля. І в цьому випадку, маючи збережені речові докази, заархівовану інформацію з моніторингово-інформаційних систем, пояснення свідків, адміністрація ТОВ «Швидкий світ», не бажаючи псувати кар`єру «молодому» працівнику, не вжила заходів, спрямованих на внесення відомостей за фактами ймовірних крадіжок до ЄРДР, обмежившись усною вимогою припинити розкрадання». Оскільки поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, просить на підставі ст.ст. 277, 297, 299 ЦК України визнати її недостовірною.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.03.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що дійсно 11.09.2019 р. ОСОБА_1 , був прийнятий на роботу у ТОВ «Швидкий світ» на посаду водія автотранспортних засобів. 12.08.2020 р. ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням. 18.08.2020 р. ТОВ «Швидкий світ» отримало адвокатський запит б/н від 14.08.2020 р., на який цього ж дня надало відповідь за № 1808 у якій дійсно зазначили наступне: «Натомість, характеризуючи особу працівника ОСОБА_1 слід зазначити, що за період роботи в ТОВ «Швидкий світ» від колишніх колег по роботі надходили скарги стосовного того, що на їхнє враження, водій ОСОБА_1 допускав керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи під дією препаратів, що знижують швидкість реакції. Перелічені ними симптоми громадянина ОСОБА_1 співпадають з тими, що описані в пункті 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом № 1452/735 Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р.» Також у вказаному листі вказано «Ця версія викликає обґрунтовані сумніви, оскільки моніторингова система GPS- трекінгу, якою обладнаний тягач, яким керував ОСОБА_1 , часто фіксувала несанкціонований злив палива з паливних баків автомобіля. І в цьому випадку, маючи збережені речові докази, заархівовану інформацію з моніторингово-інформаційних систем, пояснення свідків, адміністрація ТОВ «Швидкий світ», не бажаючи псувати кар`єру «молодому» працівнику, не вжила заходів, спрямованих на внесення відомостей за фактами ймовірних крадіжок до ЄРДР, обмежившись усною вимогою припинити розкрадання». Однак така інформація жодним чином не порушує особисті майнові права позивача, не містить жодних звинувачень, а лише містить відомості про події, які мали місце в дійсності, та оціночні судження. Зокрема, за період роботи позивача у ТОВ «Швидкий світ» від працівників надходили скарги стосовно того, що ОСОБА_1 дійсно допускає керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується копіями службових записок механіка ТОВ «Швидкий світ» ОСОБА_3 , які просив долучити до справи. Також, при огляді ввіреного водію ОСОБА_1 транспортного засобу, механіком ТОВ «Швидкий світ» було виявлено прихований патрубок, вкритий залишками дизельного палива. На запитання до водія ОСОБА_1 про спосіб використанням даного патрубка, останній відповів, що використовує цей патрубок для придбання дизельного палива за низькою ціною для власних потреб у водіїв, які йому трапляються на узбіччях дороги протягом його рейсу. Однак ця версія викликає обґрунтовані сумніви , оскільки моніторингова система GPS- трекінгу, якою обладнаний тягач, яким керував ОСОБА_1 , часто фіксувала несанкціонований злив палива з паливних баків автомобіля, що стверджується копією довідки від оператора GPS-моніторингу, яку просив долучити до матеріалів справи. Також долучив копію фотографії гумового патрубка. Ця обставина є достовірною. ТОВ «Швидкий світ» не реалізувало свого права і не зверталось з цього приводу до правоохоронних органів, що також було повідомлено адвокату. Вважають дане висловлювання таким, що висвітлює бачення ТОВ «Швидкий світ» на вказані події і оціночним судженням. Також, вважають, що дана інформація не була поширена третім особам, оскільки адвокат, представляючи інтереси особи, ототожнюється із нею, а на самого адвоката покладено обов`язок по збереженню адвокатської таємниці перед третіми особами. У зв`язку із цим просив у позові відмовити.

Позивач скористався своїм правом та подав відповідь на відзив, у якому пояснив, що за період його роботи адміністрація не мала до нього жодних претензій, а тому службові записки механіка ОСОБА_3 вважає сфальсифікованими документами, які не можуть слугувати доказами у справі. За період його роботи жодного разу йому не було запропоновано пройти тест на перебування у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. З приводу патрубка для викачування рідини зазначив, що така обставина не підтверджена жодними доказами. Звіт про кількість спожитого палива в русі і стоянці, який наданий відповідачем, не може бути доказом викрадання ним пального шляхом зливання, оскільки жодних службових розслідувань з даного приводу не проводилось, а надмірні витрати палива є наслідком використання палива у зимовий період для опалювання автомобіля, а також витрат пального у вимушених зупинках, заторах, інших непередбачуваних ситуаціях. Вважає, що поширення інформації є її доведення в будь-якій формі хоча б одній особі. Із врахуванням наведеного просив позов задоволити та стягнути із відповідача понесені ним судові витрати у сумі 8000 грн.

Відповідач 20.04.2021 р. подав суду заперечення на поданий відзив на позов, у якому зазначив, що всі подані ним докази є дійсними, у звіті про злив пального враховано втрати пального на стоянках, в заторах і на підйомах, однак такі не включені до звіту, а включено лише втрату пального за «інших непередбачуваних ситуацій». Просив у позові відмовити, а також стягнути із позивача судові витрати у розмірі 3000 грн.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 11.01.2019 р. по 12.08.2020 р. працював на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Швидкий світ». /а.с. 33-35/. Наказом від 12.08.2020 р. звільнений з посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням з 12.08.2020 р.

18.08.2020 р. ТОВ «Швидкий світ», від імені якого діяв директор вказаного товариства ОСОБА_2 , на адвокатський запит за № 1808 від 14.08.2020 р. надало адвокату ОСОБА_4 відповідь, у якій зазначене наступне: «Натомість, характеризуючи особу працівника ОСОБА_1 слід зазначити, що за період роботи в ТОВ «Швидкий світ» від колишніх колег по роботі надходили скарги стосовного того, що на їхнє враження, водій ОСОБА_1 допускав керування транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи під дією препаратів, що знижують швидкість реакції. Перелічені ними симптоми громадянина ОСОБА_1 співпадають з тими, що описані в пункті 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом № 1452/735 Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р.» Також у вказаному листі вказано «Ця версія викликає обґрунтовані сумніви , оскільки моніторингова система GPS- трекінгу, якою обладнаний тягач, яким керував ОСОБА_1 , часто фіксувала несанкціонований злив палива з паливних баків автомобіля. І в цьому випадку, маючи збережені речові докази, заархівовану інформацію з моніторингово-інформаційних систем, пояснення свідків, адміністрація ТОВ «Швидкий світ», не бажаючи псувати кар`єру «молодому» працівнику, не вжила заходів, спрямованих на внесення відомостей за фактами ймовірних крадіжок до ЄРДР, обмежившись усною вимогою припинити розкрадання» /а.с. 30/.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Ч. 2 ст. 299 ЦК України визначено, що фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Стаття 277 ЦК України зазначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 за N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Згідно із п. 11 вказаної Постанови відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Відповідно до ст. 51 ЦК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 є посадовою особою ТОВ «Швидкий світ» - директором такого товариства, при наданні відповіді він діяв саме як посадова особа такого підприємства, про що свідчить здійснення відповіді на письмовому бланку товариства та звернення саме від імені товариства, доказів того, що останній виступав від власного імені чи не при виконанні своїх посадових обов`язків суду не надано, а також того, що від позивача не надходило клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або щодо його залучення до участі у справі у якості співвідповідача, тому суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у вказаній справі, у позові слід відмовити за безпідставністю вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Ч.1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оскільки суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити, понесені позивачем та відповідачем судові витрати слід покласти на позивача.

Однак, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). За таких обставин при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу надано копію Договору про надання правової допомоги № 2205 від 22.05.2019 року з додатком, ордер серії № 1015389 від 30.03.2021 року, детальний опис робіт, акт № 1904 здачі-прийняття наданих послуг згідно рахунку № 6 від 19.04.2021 р., рахунок-фактуру № 6.

Відповідно до п. 4.3 умов Договору про надання правової допомоги № 2205 від 22.05.2019 року вбачається, що оплата підлягає перерахуванню клієнтом на розрахунковий рахунок чи картковий рахунок Адвокатського бюро або внесенню готівкою у касу Адвокатського бюро.

Однак, відповідачем не надано документів на підтвердження оплати (зарахування) послуг адвоката відповідно до умов вказаного договору, що підтверджено відповідними платіжними документами, а тому суд не вбачає підстав для стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 51, 141, 133, 137, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 277, 297, 299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 за N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до вимог п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП невідоме, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Іванюк І.Д.