Справа № 639/4733/20

16 квітня 2021 року
Жовтневий районний суд м. Харкова в складі :
головуючого судді - Рубіжного С.О.
за участю секретаря Чубенко О.С.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок дорожгьо-транспортної пригоди,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, щоПостановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 (Справа № 642/1261/20) ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП України у вигляді штрафу, розмір якого становить 340 (триста сорок) гривень.
При цьому, судом було встановлено, що 18.02.2020 водієм автомобіля «Mercedes-Benz Е200» дрз. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , на перехресті вул. Холодногірська та вул. Н. Гиївська в м. Харкові, не були виконані вимоги п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» дрз. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим завдав матеріальної шкоди. При цьому водій ОСОБА_3 місце ДТП покинув не склавши а ні європротоколи ДТП, а ні дочекавшись поліцейських для оформлення ДТП.
Після події ДТП, у відповідності до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернувся з Повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування до АТ «СГ «ТАС» у якого, відповідно до Полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 134339516, станом на момент ДТП (18.02.2020) було застраховано автомобіль «Mercedes-Benz Е200» дрз. НОМЕР_3 .
19.05.2020 АТ «СГ «ТАС» за Полісом страхування, позивачу було сплачено страхове відшкодування у сумі 97 510,00 грн., за вирахуванням франшизи в розмірі 2000.00 грн. та комісії банку в сумі 490.00 грн.
Ліміт відповідальності страховика - AT «СГ «ТАС» відповідно до Полісу страхування, за шкоду заподіяну майну становив - 100 000.00 грн.
Оскільки розмір спричинених збитків, становить 181 710, 10 грн., страховою компанією виплачено страхове відшкодування в сумі 97 510, 00 грн., тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 84 200, 10 грн.,, яка відповідно до ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.
28.05.2020р. ОСОБА_1 звернувся з досудовою вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП, однак відповідь на вимогу не отримав.
В обґрунтовування моральної шкоди посилається на те, що позивачу були заподіяні душевні страждання тим, що внаслідок протиправних дій водія ОСОБА_3 було суттєвим чином пошкоджене належне йому майно, а саме фактично новий автомобіль 2019 року випуску. Виникла необхідність здійснювати ремонт фактично нового автомобіля, та не можливість певний час користування ним. Дана шкода полягає в моральних стражданнях, переживання і клопотах з приводу ДТП, захисту своїх прав. Наслідки даної події призвели до порушення звичайного перебігу його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності. Виникла необхідність нераціонального витрату часу, знаходження коштів на ремонт автомобіля, душевних зусиль на розв`язання даної проблеми. На певний період часу суттєво змінився спосіб життя, з`явилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання.
27 жовтня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечуючи проти вимог майнової шкоди, просив суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на те, щодо позовної заяви не додано протокол огляду колісного транспортного засобу від 06.08.2020, а також відсутня довідка інспектора патрульної служби роти УПС МВС у м. Харкові про виявлені пошкодження транспортного запису. На огляд транспортного засобу його не було запрошено. Протокол огляду склав ОСОБА_5 , у зазначеному документі не зазначено фах цієї особи, до позовної заяви не долучено висновок експертного автотоварознавчого дослідження з відповідними застереженнями щодо кримінальної відповідальності та не обґрунтовано розмір відшкодування потерпілому у відповідності до статті 1992 ЦК України:
Позивачем не надано до суду доказів реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що до позовних вимог заявлена реальна вартість завданої відповідачем матеріальної шкоди та тільки та, що заподіяна Позивачеві у дорожньо-трансцортній пригоді 18.02.2020 року та ні яка інша.
Сам по собі акт виконаних робіт з зазначенням виконаних робіт та їх вартості, наданий у додатках до позовної заяви не є належним та допустимим доказом вартості завданої Відповідачем матеріальної шкоди.
Таким чином, Позивач ОСОБА_1 на власний розсуд, без належного підтвердження розміру завданих збитків помилково ототожнює їх з розміром виконаних робіт, у той час, як причинно-наслідковий зв`язок ушкоджень транспортного засобу у певних обставинах дорожньо-транспортної пригоди так і реальна вартість завданої відповідачем матеріальної шкоди має підтвердити виключно експертне авто-товарознавче дослідження.
Заперечуючи проти вимог про стягнення моральної шкоди зазначає, що позивач дуже заможна людина, що спромоглася у 18-річному віці придбати новий брендовий автомобіль позамрійної вартості, а посилання позивача на порушення звичайного перебігу його життя, погіршення гармонійних адаптованих умов життєдіяльності, виниклою необхідністю нераціонального витрату часу, знаходження коштів на ремонт автомобілю та душевних зусиль, необхідністю адаптуватися до нових дискомфортних умов, заслуговують на критику та є надуманими, оскільки автомобіль придбаний 22.06.2019 року, повноліття позивач досяг ІНФОРМАЦІЯ_1 (право управляння транспортними засобами), ДТП сталося 18.02.2020 року.
Розмір судових витрат просить вирішити відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
03 листопада 2020 року на адресу суду надійшла від представника позивача відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що п рацівники поліції, відповідно до наданих їм повноважень, здійснюють збір первинних матеріалів ДТП та проводять поверхневий огляд автомобілів, за участі яких сталася та чи інша пригода. При цьому, ніяких Довідок, за результатом виїзду на місце ДТП, працівниками УШІ в Харківській області Д1І11 не складається.
По друге, огляд транспортного засобу проводився страховим агентом AT «СГ «ТАС» у якого, відповідно до Полісу страхування було застраховано автомобіль відповідача та ТОВ «АВТОАРТ ЛТД» являється офіційним дилером «Toyota» в Україні, так як пошкоджений автомобіль позивача фактично новий та знаходився на гарантійному обслуговуванні.
Вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що Акт виконаних робіт з зазначенням виконаних робіт та їх вартості, наданий у додатках до Позовної заяви не є належним та допустимим доказом вартості завданої матеріальної шкоди та залишив поза увагою той факт, що до Позовної заяви, додані докази оплати виконаних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Таким чином, страхова компанія Відповідача, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі статті 29 та пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Окрім цього Відповідач окрему увагу приділив також тому, що автомобіль було придбано 22.06.2019 року, подія ДТП сталася 18.02.2020 року, а повноліття ОСОБА_1 нібито досяг 08.05.2020 року, нібито вказуючи на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи на це достатніх правових підстав.
Позивач вважає такі заперечення безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_3 , які призвели до пошкодження майна позивача та завдання останньому моральних страждань.
02 лютого 2021 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про визнання доказів позивача неналежними те недопустимими. Зазначає, що Розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна.
При цьому, Відповідач ОСОБА_3 до огляду транспортного засобу, погодженням страхових виплат між страховиком та потерпілим не залучався, а від так, розмір страхового відшкодування з ним не узгоджували.
Також, обов`язок проводити оцінку при визначенні розміру завданого збитку зазначений і в статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Керуючись зазначеними положеннями законодавства Верховний Суд вказав, що рахунок та акти виконаних робіт надані СТО не є належним та допустимим доказом у справі.
Подібну позицію висловили і судді Верховного Суду у складі палати Касаційного цивільного суду у Постанові № 466/9318/14-ц від 27.06.2018 року.
У зазначеній справі судді відкинули як доказ акт виконаних робіт з СТО та надали перевагу оцінці проведеній страхової компанією на підставі якої було здійснено виплату страхового відшкодування.
У справі, що розглядається оцінка страховою компанією не проводилася, як і не проводилася експертна, а відтак відсутні будь-які належні та допустимі докази розміру завданого збитку.
По друге, обидві зазначені Постанови, окрім посилань на положення ст. ст. 389 та 400 ЦПК України містять прямі (не двузначні) твердження судових палат Касаційного цивільного суду Верховного суду про не можливість Верховного суду надання оцінки доказам по справі; про неможливість Верховного суду вирішувати питання про достовірність чи недостовірність доказів, а також про неможливість Верховного суду визнавати перевагу одних доказів над іншими:
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Зазначила, що пошкоджений автомобіль позивача перебуває на гарантійному обслуговувані офіційного дилера «Toyota», після огляду пошкодженого транспортного засобу за участю представника страхової компанії та сервісного центру було визначено розмір вартості відновлювального ремонту. Після проведення відновлювального ремонту, страховою компанією виплачено страхове відшкодування. Позивачем повністю сплачені вартість ремонту. Зазначила, що акт виконаних робіт та платіжні квитанції є достатніми та належними доказами.
Представник відповідача ОСОБА_4 , в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі посилаючись на обставини які викладені у відзиві на позовну заяву. Також зазначив, що під час огляду транспортного засобу відповідач не був запрошений до огляду. Зазначив, що зазначений розрахунок на оплату ремонту автомобіля не є належний доказ розміру шкоди. Без належного експертного дослідження з наданого акту виконаних робіт неможливо встановити реальний розмір збитків, та чи відповідають виконані роботи тим пошкодженням, яки виникли під час ДТП.
Відповідач в судовому засідання заперечував проти позову. Пояснив, що після настання ДТП обидва транспортні засоби отримали пошкодження, з позивачем вони домовились не висувати вимоги щодо відшкодування шкоди, після чого він поїхав додому. В подальшому дізнався, що позивач звернувся до органів поліції та суду.
Судом було поставлено питання щодо проведення судової експертизи, на що представник позивача зазначила, що транспортний засіб 2019 року випуску перебуває на гарантійному обслуговувані сервісного центру «Toyota». Акт про виконані роботи підтверджує повністю розмір завданих збитків та є належним доказом. Клопотання про призначення судової експертизи не заявлено.
Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом було встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 року у справі №642/1261/20, визнанно ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124, 122-4КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Постановою встановлено, що 18.02.2020 року ОСОБА_3 приблизно о 20:10 годині, керував автомобілем «Мерседес Бенз Е200» державний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Холодногірська та вул. Н.Гиївська при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, в наслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Тойота Камрі», державний номер НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було спричинено матеріальну шкоду. Крім того, ОСОБА_3 став учасником ДТП та покинув місце події, чим порушив вимоги.10.1, 2.10а Правил дорожнього руху України. Постанова набрала законної сили 26.05.2020 року (а.с.12,13).
З положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Toyota Camry» дрз. НОМЕР_2 , що підстверджується свідоцтвом про реєстрацію (а.с.11)
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як водія забезпеченого транспортного засобу на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СГ «TAC» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/134339516 від 25.03.2020 року, яким передбачено, що розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну одного потерпілого становить 100000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн. Зазначене визнається стороною відповідача та підтверджується інформацією, наданою ПрАТ «Страхова Група «ТАС» у відповідях №322 від 16.07.2020 та №407 від 11.11.2020 на адвокатський запит представника позивача (а.с. 26,111).
Згідно інформації, наданої страховою компанію, відповідно до рахунку на оплату ТОВ«АВТОАРТ ЛТД» №1556 від 10.03.2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу , склала 194307,00 грн.
Згідно наданий копій документів представником позивача, пошкоджений транспортний засіб потерпілого за його участю був оглянутий за адресом. Харків, вул.. Шевченка , 334, про що було складено особою ОСОБА_5 протокол огляду із здійсненням фото фіксації пошкоджень (а.с. 155-172).
Відповідно до Акту виконаних робіт № ТД-004049 від 31.01.2020 року, складеного ТОВ «Автоарт ЛТД» офіційного дилера «Toyota» загальна вартість відновлювального ремонту, яка складається з вартості робіт та складових частин, складає 181 710,10 грн..
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання).
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою
Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до ст.3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з п. 12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
У відповідності до ст.5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У відповідності до положень ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 9 Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно абзацу другому пункту 36.2 статті 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Відповідно ст.. 36 Закону, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та відповідні кошти були перераховані на рахунок позивача.
Згідно п.36.7 ст. 36 Закону, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Сторонами рішення страховика про виплату страхового відшкодування не оскаржувалось в судовому порядку.
Щодо стягнення суми 490, 00 грн. з відповідача суд вважає заявлені вимоги в цій частині не підлягають, оскільки безпідставні та необґрунтовані. Як встановлено, зазначена сума є комісією по транзакції по безготівковому перерахуванню коштів, втрата яких виникла не з вини відповідача та входить до суми страхового відшкодування та не може включатися в різницю між страховим відшкодування та розміром реальних збитків.
Також необхідно зазначити, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №639/4566/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року, яке оприлюднено 25.лютого 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в порядку регресу страхове відшкодування в розмірі 98 000 гривень 00 копійок.

Таким чином, заявлена сума вимоги 490 грн. яка шкода, фактично буде подвійним стягненням з відповідача.

Відповідно до абз.2 п.12.1. ст.. 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6 ст. 36 Закону визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ч.18 ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

З наведеного слід дійти висновку, що франшиза це розмір збитків, який входить до різниці між страховим відшкодуванням та розміром реальних збитків який відшкодовується страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована.

Розглядаючи вимоги про стягнення різниці між розміром страхового відшкодування та фактичних витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу позивача, оцінюючи надані докази позивача в обґрунтовування вимог, суд враховує заперечення представника відповідача щодо належних та допустимих доказів по справі на підтвердження розміру завданих збитків.

Як встановлено, дорожньо-транспортна пригода яка виникла 18 лютого 2020 року є страховим випадком в силу ст.. 6 Закону.

Позивач як потерпіла особа відповідно до Закону звернувся до страховика забезпеченого транспортного засобу з яким відповідно вимог ст.. 36 Закону погоджено розмір страхового відшкодування, яке були сплачено в розмірі 98000, 00 грн. в межах страхового ліміту.

Рішення страховика сторонами не оскаржувалось в судовому порядку.

Після настання страхового випадку, позивач поніс витрати на відновлювальний ремонт, здійснений ТОВ «Автоарт ЛТД» офіційного дилера «Toyota» на суму 181 710, 10 грн., що підтверджується актом виконаних робіт.

Таким чином різниця між розміром витрат, яка заявлена позивачем та страховим відшкодуванням складає 83710, 10 грн..

В судовому засіданні представником відповідача викладені заперечення проти доказів щодо підтвердження розміру збитків, оскільки з акту виконаних робіт не можливо дійсно встановити, що відновлювальні роботи здійснювались на усунення саме тих пошкоджень, які виникли внаслідок ДТП чи за інших обставин.

Представник відповідача, посилався на правові висновки викладених в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 753/21177/16-ц та від27.06.2018 у справі №466/9318/14-ц. щодо належних та допустимих доказів.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Для усунення розбіжностей при визначенні матеріального збитку, суд повинен був у порядку, визначеному процесуальним законом, роз`яснити сторонам про необхідність призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, а також наслідки непризначення відповідної експертизи та положення щодо належності та допустимості доказів».

У справі № 466/9318/14-ц розглядався спір між за позовом потерпілого до винної особи та страховика, за наслідком розгляду справи встановлено, що страховиком виплачено страхове відшкодування, а витрати потерпілого на ремонт транспортного засобу перевищують розмір відновлювального ремонту, вартість якого визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження.

В обох справах, також містились посилання щодо позивачами не надано доказів, які б виключали розбіжності між отриманими пошкодженнями на момент ДТП та які фактично були здійснені.

При цьому як встановлено в судовому засіданні, страхове відшкодування було здійснено на підставі рахунку на оплату ТОВ«АВТОАРТ ЛТД» №1556 від 10.03.2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, склала 194307,00 грн.

Відновлювальний ремонт було здійснено 31.03.2020 на суму 181710.10 грн..

Представником позивача було надано протокол огляду транспортного засобу в визначенням переліку пошкоджень.

Згідно з пунктом 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)

вартість нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональна - вартість, що отримана шляхом спостережень вартісних значень нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт КТЗ певної моделі на спеціалізованих підприємствах автомобільного сервісу в регіоні;

відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин;

спеціалізоване підприємство автомобільного сервісу (спеціалізоване підприємство) - підприємство, що належить до сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту КТЗ, створеної виробником КТЗ або уповноваженими ним суб`єктами господарювання відповідно до законодавства.

Пунктом 2.4 Методики визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Розділом V Методики визначені умови та порядок проведення технічного огляду КТЗ.

П. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

П. 5.3. Методики -до початку технічного огляду оцінювач (експерт) ознайомлюється з наданими документами і фіксує такі дані (якщо вони необхідні для складання висновку):

а) прізвище, ім`я та по батькові власника КТЗ (довіреної особи) або найменування власника - юридичної особи;

б) місце проживання (місцезнаходження) власника КТЗ;

в) дані з свідоцтва про реєстрацію КТЗ (технічного паспорта): серія, номер, ким і коли видане, з яких підстав;

г) ідентифікаційні дані КТЗ згідно з наданими документами: тип, марка, модель (модифікація), виробник, країна-імпортер (для КТЗ іноземного виробництва, що ввозиться на митну територію України), колір кузова (кабіни - для вантажних автомобілів, платформи - для причепів, рами, паливного бака та оперення - для мототехніки), рік виготовлення, номери двигуна, кузова, шасі (рами), ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , відмітки про дату заміни номерних складників.

П. 5.4. Методики - для виконання оцінки власник КТЗ (довірена особа) на вимогу оцінювача (експерта) повинен надати такі документи:

а) посвідчення водія і (за потреби) довіреність на право керування КТЗ, паспорт або інший документ, що посвідчує особу, для юридичних осіб - довіреність на право представляти інтереси власника досліджуваного КТЗ;

б) свідоцтво про реєстрацію КТЗ (технічний паспорт) або відомості з облікової бази даних органів Державтоінспекції МВС;

в) комплект супровідних документів (митну декларацію, інвойс, купчу, довідку-рахунок тощо);

г) документ про оцінку КТЗ (якщо проводилось попереднє дослідження) або його копію;

ґ) довідку про сплату обов`язкових зборів, інших обов`язкових платежів;

д) замовлення-наряд на виконання ремонтно-відновлювальних робіт на спеціалізованій станції технічного обслуговування; чек на придбання складників КТЗ;

е) іншу документацію на КТЗ в оригіналі або копії (сервісну книжку; талони гарантійного обслуговування; страховий поліс; чек на повернення податків відповідно до системи Europe Tax - Free Shoping Checkes тощо);

є) рахунок на проведення ремонтних робіт зі спеціалізованої станції технічного обслуговування, дані дефектування діагностики тощо.

5.5. Під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен:

а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах;

б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання;

в) установити пробіг за одометром;

г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ;

ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

З наведеного вбачається, що перебування КТЗ на гарантійному обслуговуванні в спеціалізованому підприємстві автомобільного сервісу не виключає необхідності проведення оцінки матеріального збитку.

В судовому засіданні судом роз`яснювалось право заявляти клопотання про призначення експертизи, проте представник позивача даним правом не скористався, посилаючись на те, що акт виконаних робіт є достатнім та допустимим доказом розміру збитків.

За відсутністю висновку судового експерта щодо розміру матеріального збитку та наявності суперечностей, суд враховуючи правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 19.09.2018 у справі № 753/21177/16-ц, вважає, що акт виконаних робіт не є достатнім та допустимим доказом.

За таких обставин суд позбавлений можливості встановити дійної вартості відновлювального ремонту, від розміру якої залежить встановлення фактичної різниці між страховим відшкодуванням та понесеними збитками для відновлювання порушеного права.

Посилання у відповіді на відзив представника позивача на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 по справі № 922/4013/17 суд вважає необґрунтованими.

Зі змісту постанови вбачається що предметом спору є стягнення страхового відшкодування. Позивачем є страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, до якого у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідачем є страховик, у якого застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи. Тобто зазначені правовідносини не є тотожними правовідносинам у даній справі.

На підставі зазначеного суд відмовляє в частині вимог про відшкодування шкоди в розмірі 83710, 10 грн. за недоведеністю.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як зазначає представник позивача, внаслідок ДТП позивачу були заподіяні душевні страждання тим, що внаслідок протиправних дій водія ОСОБА_3 було суттєвим чином пошкоджене належне йому майно, а саме фактично новий автомобіль 2019 року випуску. Виникла необхідність здійснювати ремонт фактично нового автомобіля, та не можливість певний час користування ним. Дана шкода полягає в моральних стражданнях, переживання і клопотах з приводу ДТП, захисту своїх прав. Наслідки даної події призвели до порушення звичайного перебігу його життя, погіршили гармонійні адаптовані умови життєдіяльності. Виникла необхідність нераціонального витрату часу, знаходження коштів на ремонт автомобіля, душевних зусиль на розв`язання даної проблеми. На певний період часу суттєво змінився спосіб життя, з`явилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування.

За таких обставин розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості та обставин справи у розмірі 3 000 грн.

Також між позивачем та адвокатом Бочаровою Л.І було укладено договір від 14 липня 2020 року про надання правової допомоги. Відповідно до додатку № 1 до договору визначено перелік послуг за складання позовної заяви -3000 грн., формування правої позиції, надання консультації, складання документів 3000 грн., участь в 1-му судовому засіданні -1500 грн. Згідно Акту виконаних робіт від 19 лютого 2021 року, адвокат надав позивачу правову допомогу у вищезазначеній справі, яка полягала у складання позовної заяви -3000 грн., формування правої позиції, надання консультації, складання документів 3000 грн., участь в 4-х судових засіданнях на загальну суму 4000 грн., а також витрати на надіслання поштової кореспонденції на суму 191,50 грн., загалом складає 10191, 50 грн.

Також при подачі позову, позивачем сплачену судовий збір за кожну вимогу в сумі 1042, 00 грн..

В підтвердження оплати виконаних робіт в вищезазначеному розмірі, надано копії відповідних документів (а.с. 139-154).

Відповідно п.1.10 ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

У відповідності до вимог ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд розподілює сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи ціну позову 104200, 10 грн, та розмір задоволених вимог в сумі 5000 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 50,00 грн. (5000х1042/104200,10) та витрати на правничу допомогу в сумі 489,00 грн. (5000х10191,50/104200,10).

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 264, 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 50 (пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 539 (п`ятсот тридцять дев`ять) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Харкова апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 21.04.2021.

Суддя С.О. Рубіжний