ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3014/18
Провадження №2/477/21/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань Спіркіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як з солідарних боржників, заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2017 року на загальну суму 347192,13 грн та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 5207,90 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 29 листопада 2017 року між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11-14/2017-АЕК-UAН, згідно якого відповідачу ОСОБА_1 відкрито відновлювальну кредитну лінію в сумі 250 000,00 грн терміном повернення кредитних коштів 28 листопада 2018 року зі сплатою 35 відстоків річних за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором, між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 29 листопада 2017 року №№11-14/2017-АЕК-UAН-П, згідно якого відповідачі виступили поручителями за виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, а з урахуванням того, що відповідачі є солідарними боржниками, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 26 грудня 2018 року задоволена. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 19744595, власником якого є ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . .

Ухвалою суду від 04 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

24 січня 2020 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 88 674,80 грн штрафу за кредитним договором.

У березні 2021 року від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надійшли відзиви, у яких відповідачі просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки кредитні кошти погашені повністю. Штрафні санкції, які покладає на відповідачів банк, нараховані безпідставно, оскільки для позивача не настали негативні наслідки через прострочення виконання зобов`язання та банком не отримано жодних збитків.

Позивач акціонерне товариство «Мегабанк» у судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ткаченко О.І. надійшла заява, в якій представник просить розглянути справу за її відсутності та відсутності відповідача.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу 20 квітня 2021 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 26 квітня 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини.

29 листопада 2017 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №11-14/2017-АЕК-UAН, згідно якого відповідачу ОСОБА_1 надано грошові кошти (відкрито невідновлювальну кредитну лінію) в сумі 250 000,00 грн терміном повернення кредитних коштів 28 листопада 2018 року зі сплатою за користування кредитом фіксованої процентної ставки 35 процентів річних, реальної річної процентної ставки 45,7225 (т.1 а.с.5-8).

За пунктом 3.1. кредитного договору, виконання позичальником зобов`язань за договором забезпечується порукою.

Між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори поруки від 29 листопада 2017 року №11-14/2017-АЕК-UAН-П та №11-14/2017-АЕК-UAН-П-1, згідно яких відповідачі виступили поручителями за виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 29 листопада 2017 року №11-14/2017-АЕК-UAН (т.1 а.с.19, 20).

Сплата відповідно до графіку платежів (графіку зменшення ліміту) мала відбуватись з 28 вересня 2018 року по 28 листопада 2018 року (т.1 а.с.10).

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку заборгованості станом на 06 грудня 2018 року, становить 347 192,13 грн, з яких:

заборгованість за кредитом 245 798,10 грн;

нараховані та несплачені проценти по кредиту 12 719,23 грн;

штрафи 88 674,80 грн (т.1 а.с.4).

Разом з цим, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 24 січня 2020 року та розрахунку заборгованості станом на 16 січня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 заборгованість за кредитом та нараховані проценти сплачені в повному обсязі, а також відшкодовані судові витрати на суму 6088,90 грн (т.1 а.с.213, 214).

Отже, залишок боргу за кредитним договором від 29 листопада 2017 року №11-14/2017-АЕК-UAН становить 88 674,80 грн, що складається із заборгованості за штрафом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 7 кредитного договору від 29 листопада 2017 року №11-14/2017-АЕК-UAН, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф за порушення та/або невиконання будь-якого з прийнятих на себе обов`язків за договором.

Так, у разі таких порушень згідно підпунктів 4.2.1. та/або 4.2.2. позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 25 процентів від суми отриманого кредиту; у разі порушення згідно підпунктів 4.2.4-4.2.9, 4.2.12-4.213 у розмірі 5 процентів від суми отриманого кредиту; за недотримання строків сплати нарахованих процентів та/або комісійної винагороди у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплачених процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 відповідно до наданих ним квитанцій сплата відбувалась наступним чином:

29 березня 2018 року 7700 грн;

27 квітня 2018 року 7700 грн;

31 травня 2018 року 7700 грн;

27 червня 2018 року 7700 грн;

27 липня 2018 року 7700 грн;

27 серпня 2018 року 7700 грн;

17 жовтня 2018 року 10000 грн;

12 серпня 2019 року 152100 грн;

18 жовтня 2019 року 40000 грн;

13 грудня 2019 року 72705 грн (т.2 а.с.143-147).

Таким чином вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 сплачено кредитні кошти в сумі 56 200,00 грн раніше визначеного графіком періоду.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в пункті 9.11 постанови від 27 вересня 2019 року в справі №923/760/16 вказав, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частини третьої статті 509 та частини першої, другої статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Передбачається, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний суд зауважив, що захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як на підставу для зменшення розміру штрафу відповідач посилається на те, що частина кредитних коштів була повернута раніше встановлених строків, зокрема, 56 200, 00 грн до 28 вересня 2018 року. Крім цього, мати відповідачів ОСОБА_4 з квітня 2018 року тяжко захворіла та проходила лікування з приводу онкологічного захворювання. Повне погашення заборгованості відповідачами свідчить також про те, що для позивача не настали негативні наслідки через прострочення виконання зобов`язання та не отримано жодних збитків.

Родинні відносини між відповідачами та ОСОБА_4 підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження та про одруження (т.1 а.с.150, 151, 152).

Відповідно до виписки із медичної картки хворої ОСОБА_4 від 17 березня 2021 року вбачається, що остання перебувала на лікування з 01 квітня 2018 року з приводу онкологічного захворювання (т.2 а.с.153).

Згідно виписки по рахунку, відповідачем ОСОБА_1 раніше визначеного графіком періоду сплачено кредитні кошти в сумі 56 200,00 грн, а також до ухвалення судом рішення повністю погашено заборгованість за кредитним договором, за виключенням нарахованих штрафів.

Також, як указує позивач, відповідачем ОСОБА_1 відшкодовано йому понесені по справі судові витрати в розмірі 6088,90 грн.

Така поведінка відповідача ОСОБА_1 розцінюється судом як добросовісна.

Аналізуючи зазначені відповідачем для зменшення штрафу об`єктивні обставини, в тому числі хвороба матері, у сукупності із встановленою у судовому засіданні добросовісною поведінкою відповідача, дають підстави дійти висновку про винятковість таких обставин.

Оскільки позивачем не надано суду доказів понесення збитків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язань за кредитного договору від 29 листопада 2017 року №11-14/2017-АЕК-UAН, суд уважає, що мінімальний розмір збитків, який міг понести позивач, компенсується за рахунок сплачених відповідачем ОСОБА_1 процентів за користування кредитом, а також понесених по справі судових витрат, які також добровільно компенсовані позивачу.

Враховуючи викладене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, зокрема справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до частини дев`ятої-десятої статті 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Отже, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2018 року підлягають скасуванню.

Судові витрати відшкодовані позивачу добровільно відповідачем ОСОБА_1 до ухвалення рішення суду.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову у виді накладення у межах суми позову в розмірі 347192,13 грн. арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 19744595, власником якого є ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , вжиті ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2018 року скасувати.

Відповідно до частини десятої статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2018 року зберігають свою дію до набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач акціонерне товариство «Мегабанк»61002, м. Харків, вул. Алчевських, 30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 09804119;

відповідачі:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Повне рішення складено 26 квітня 2021 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО