ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 628/1154/20

провадження № 22-ц/818/1937/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня 2020 року в складі судді Барабанової В.В.,

у с т а н о в и в :

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6 894,17 грн та додаткові витрати на дитину в розмірі 3 642,72 грн.

Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2012 року у справі № 2023/5639/2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на неповнолітню диниту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2020 року у справі № 628/2779/19 розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , змінено на 1/5 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, то згідно з частиною першою статті 196 СК України, позивач має право на стягнення у судовому порядку неустойки (пені), яка за період з 01 липня 2016 року по 31 жовтня 2019 року становить 6 894,17 грн.

Крім того, позивач зазначає, що в квітні 2015 року доньці було поставлено діагноз інфекційний мононуклеоз, залозиста форма (лімфаденіт, гепатит), обумовлений ВЕБ інфекцією (виписка № 1588/272 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 21 квітня 2015 року) та призначено лікування, після якого необхідно періодично проходити обстеження для контролю стану здоров`я дитини. З 03 січня 2018 року по 05 січня 2018 року позивач з донькою звернулися до КЗОЗ Обласна дитяча клінічна лікарня № 1 Дитячий алергологічний центр у зв`язку з постійними проявами гострої кропив`янки для обстеження та з`ясування причини. Був призначений перелік аналізів і алерготестування. У листопаді 2019 року донька хворіла на гострий тонзиліт та гострий ринофарингіт, було призначене лікування. У лютому 2020 року донька захворіла на бронхіт, її було направлено на знімок грудної клітини, а потім призначено медикаментозне лікування. Сума витрат на лікування доньки, яку ОСОБА_1 може підтвердити документально становить 2 842,72 грн.

Вказує, що донька навчається в 4 класі Куп`янської гімназії № 2. Щороку позивач сплачує батьківські внески. Сума понесених витрат зі сплати батьківських внесків, які позивач може підтвердити документально становить 800,00 грн.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 6 894,17 грн та 3 608,69 грн додаткових витрат на дитину. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 681,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Загальний розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів за період з 01 липня 2016 року по 31 жовтня 2019 року складає 6 894, 17 грн. Розмір неустойки (пені), не перевищує розміру заборгованості за певні періоди, за які нарахована пеня.

Частково задовольняючи позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції вважав, що відповідно до статті 185 СК України, відповідач повинен понести витрати, пов`язані з лікуванням та навчанням доньки, в розмірі 3 608,69 грн.

23 грудня 2020 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у ОСОБА_2 відсутня заборгованістю зі сплати аліментів, а навпаки існує переплата, що зокрема підтверджується постановою державного виконаця МВДВС по К`упянському, Шевченківському районах міста та місту К`упянськ ГТУЮ у Харківській області від 14 лютого 2019 року. Тому, правові підстави для застосування статті 196 СК України та стягнення з відповідача неустойки (пені) відсутні.

Зазначає, що додаткові витрати на дитину, про стягнення яких просить позивач, не є особливими обставинами, визначеними положеннями статті 185 СК України.

Також, при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано скрутне матеріальне становище ОСОБА_2

02 березня 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі поданих позивачем доказів.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України та частини першої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною першою статті 195 ЦПК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина третя статті 195 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що сторони є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2012 року у цивільній справі № 2023/5639/2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 грудня 2012 року до повноліття дитини.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2020 року у цивільній справі № 628/2779/2019 змінено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 за рішенням цього ж суду від 21 грудня 2012 року, з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/5 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2023/5639 (далі розрахунки заборгованості), проведеному державним виконавцем МВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ Харківської області Кардаш Д.М., вбачається, що ОСОБА_2 сплачував аліменти не щомісячно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворювалась заборгованість (а. с. 8 9, 67 68).

Наявну заборгованість ОСОБА_2 погасив 14 лютого 2019 року, що підтверджується постановою державного виконавця МВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ Харківської області Кардаш Д.М. від 14 лютого 2019 року, відповідно до якої, станом на 14 лютого 2019 року в боржника ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а. с. 48).

Відповідно до постанови державного виконавця МВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ Харківської області Кардаш Д.М. від 11 вересня 2019 року станом на 01 вересня 2009 року у боржника ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів становить 1 059,95 грн (а. с. 50 51).

Згідно з розрахунками заборгованості станом на 01 жовтня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_5 становить 592,12 грн.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Суд першої інстанції встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, була наявна заборгованість по сплаті аліментів, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені), передбаченої статтею 196 СК України. Однак невірно надавши оцінку розрахункам заборгованості державного виконавця та сторін, неповно дослідивши подані докази, невірно визначив суму неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Сума неустойки (пені) визначена виходячи з наступного розрахунку:

- сума неустойки (пені) за липень 2016 року: 1 087,75 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 926 днів (з 01 серпня 2016 року по 13 лютого 2019 року) = 10 072,56 грн;

- сума неустойки (пені) за серпень 2016 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за вересень 2016 року: 137,75 - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 865 днів (з 01 жовтня 2016 року по 13 лютого 2019 року) = 1 191,53 грн;

- сума неустойки (пені) за жовтень 2016 року: 603,75 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 834 днів (з 01 листопада 2016 року по 13 лютого 2019 року) = 5 035,27 грн;

- сума неустойки (пені) за листопад 2016 року: 804,75 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 804 днів (з 01 грудня 2016 року по 13 лютого 2019 року) = 6 470,19 грн;

- сума неустойки (пені) за грудень 2016 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за січень 2017 року: 933,25 - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 742 днів (з 01 лютого 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 6 924,71 грн;

- сума неустойки (пені) за лютий 2017 року: 1 024,79 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 714 днів (з 01 березня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 7 317,00 грн;

- сума неустойки (пені) за березень 2017 року: 676,55 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 683 днів (з 01 квітня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 4 620,83 грн;

- сума неустойки (пені) за квітень 2017 року: 1 012,24 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 653 днів (з 01 травня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 6 609,92 грн;

- сума неустойки (пені) за травень 2017 року: 1 514,75 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 622 днів (з 01 червня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 9 421,74 грн;

- сума неустойки (пені) за червень 2017 року: 996,75 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 592 днів (з 01 липня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 5 900,76 грн;

- сума неустойки (пені) за липень 2017 року: 31,75 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 561 днів (з 01 серпня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 178,11 грн;

- сума неустойки (пені) за серпень 2017 року: 122,73 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 530 днів (з 01 вересня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 650,46 грн;

- сума неустойки (пені) за вересень 2017 року: 775,24 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 500 днів (з 01 жовтня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 3 876, 20 грн;

- сума неустойки (пені) за жовтень 2017 року: 665,22 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 469 днів (з 01 листопада 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 3 119, 88 грн;

- сума неустойки (пені) за листопад 2017 року: 665,22 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 439 днів (з 01 грудня 2017 року по 13 лютого 2019 року) = 2 920,31 грн;

- сума неустойки (пені) за грудень 2017 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за січень 2018 року: 980,73 - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 377 днів (з 01 лютого 2018 року по 13 лютого 2019 року) = 3 697,35 грн;

- сума неустойки (пені) за лютий 2018 року: 181,73 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 349 днів (з 01 березня 2018 року по 13 лютого 2019 року) = 634,23 грн;

- сума неустойки (пені) за березень 2018 року: 378,23 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 317 днів (з 01 квітня 2018 року по 13 лютого 2019 року) = 1 198,98 грн;

- сума неустойки (пені) за квітень 2018 року: 709,32 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 288 днів (з 01 травня 2018 року по 13 лютого 2019 року) = 2 042,84 грн;

- сума неустойки (пені) за травень 2018 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за червень 2018 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за липень 2018 року: 192,22 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 196 днів (з 01 серпня 2018 року по 13 лютого 2019 року) = 376,75 грн;

- сума неустойки (пені) за серпень 2018 року: 894,74 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 165 днів (з 01 вересня 2018 року по 13 лютого 2019 року) = 1 476,32 грн;

- сума неустойки (пені) за вересень 2018 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за жовтень 2018 року: 1 895,25 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 104 днів (з 01 листопада 2018 року по 13 лютого 2019 року) = 1 971,06 грн;

- сума неустойки (пені) за листопад 2018 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за грудень 2018 року: 1 997,50 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 43 днів (з 01 січня 2019 року по 13 лютого 2019 року) = 858,92 грн;

- сума неустойки (пені) за січень 2019 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за лютий 2019 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за березень 2019 року: 481,75 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 213 днів (з 01 квітня 2019 року по 31 жовтня 2019 року) = 1 026, грн;

- сума неустойки (пені) за квітень 2019 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за травень 2019 року: 1 112,50 грн - розмір несплачених у відповідному місяці аліментів, х 1% (пені) х 152 днів (з 01 червня 2019 року по 31 жовтня 2019 року) = 1 691, 00 грн;

- сума неустойки (пені) за червень 2019 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за липень 2019 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за серпень 2019 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за вересень 2019 року відсутня, оскільки вся сума місячних аліментів погашена;

- сума неустойки (пені) за жовтень 2019 року не нараховується, оскільки строк сплати аліментів за жовтень 2019 року настає у листопаді 2019 року.

Отже, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів за період з 01 липня 2016 року по 31 жовтня 2019 року становить 89 282,92 грн.

Оскільки розрахована неустойка (пеня) явно перевищує 100 % заборгованості по аліментам, суд стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) у розмірі 592,12 грн, що становить 100 % заборгованості по аліментам за період з 01 липня 2016 року по 31 жовтня 2019 року.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Частиною другою статті 185 СК України встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

ОСОБА_1 посилалася на те, що повинна нести додаткові витрати на дитину, які полягають у її лікуванні та сплаті батьківських внесків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що сплата батьківських внесків не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України.

На підтвердження особливих обставин, що спричинили додаткові витрати у зв`язку з хворобою доньки, позивач надала до суду: виписку №1588/272 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) (а. с. 11); довідку з історії хвороби № 3402, результати обстеження ультразвукової діагностики (а. с. 12); виписку з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 116 (а. с. 13); виписки з амбулаторної карти (а. с. 14, 15, 56-59); рахунок візит № 180103/200m (а. с. 16); протокол ультразвукового обстеження (а. с. 17); рахунок проведених досліджень аналізів (а. с. 18); рецепт (а. с. 19); чеки (а. с. 20 - 21); квитанція до прибуткового касового ордера № 403, квитанція до прибуткового касового ордера № 448 (а. с. 22).

В загальному розмірі вказані витрати склали суму в розмірі 2 842,72 грн, половину з якої повинен понести відповідач.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума додатких витрат на дитину в розмірі 1 421,36 грн.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та додатковим витрат підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

В пункті 35 (абзац 3) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 України від 08 липня 2011 року № 3674 VI «Про судовий збір».

ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 1 257,20 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням (квитанцією) № 3_12 від 03 лютого 2021 року (а. с. 8 т. 2).

З ОСОБА_2 в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 321,53 грн ( 10 536,89 грн - заявлені позивачем вимоги : 2 013,48 грн - задоволені позовні вимоги = 5,23 частина задоволених вимог; 1 681,60 грн : 5,23 = 321,53 грн).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 підлягає компенсації судовий збір в розмірі 1 022,11 грн (10 536,89 грн - заявлені позивачем вимоги : 8 523,41 грн вимоги, у задоволенні яких позивачеві відмовлено = 1,23 частина вимог, в задоволенні яких відмовлено; 1 257,20 грн : 1,23 = 1 022,11 грн).

Таким чином, ОСОБА_2 підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір в розмірі 700, 58 грн (1 022,11 грн 321,53 грн).

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 274, ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 592,12 грн (п`ятсот дев`яносто дві грн 12 коп.) та 1 421,36 грн (одна тисяча чотириста двадцять одна грн 36 коп.) додаткових витрат на дитину.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судовий збір в розмірі 700, 58 грн (сімсот грн 58 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина