Дата документу 25.10.2021
Справа № 937/9640/21
Провадження № 2/937/4048/21
25 жовтня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді - Редько О.В.,
за участі секретаря судового засідання - Овечкіної Т.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.
З липня 2021 р., відповідач, на багаторазові звернення позивача про необхідність реєстрації договору у нотаріуса, не реагує. Оформлення так і не відбулось.
ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак від представника позивача - адвоката Дуди С.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти ухвалення судом заочного рішення по справі не заперечує.
За таких обставин суд на підставі ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
Земельна ділянка належать продавцеві на праві приватної власності, відповідно Державного Акту на право власності ЗП №078367 виданим 22.04.2004 року Мелітопольським районним відділом земельних ресурсів, теж на прізвище ОСОБА_2 /а.с.13/
Зміна прізвища продавця відбулась в звязку з вступом в шлюб 28.01.2017 року з ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб./а.с.10/
31.05.2021 року, ОСОБА_1 після складання договору і його підписання, передала ОСОБА_2 , 175500 грн., а ОСОБА_2 написала розписку про отримання коштів./а.с.21/
З липня 2021 року ОСОБА_2 на багаторазові звернення позивача про необхідність реєстрації договору у нотаріуса, не реагує. Оформлення так і не відбулось.
ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).
Спірний договір був підписаний сторонами 15 грудня 1998 року, а тому застосуванню при вирішенні вказаного спору підлягають норми ЦК Української РСР.
Відповідно до ст. 41 ЦК Української РСР в редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності , мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу будинку, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1998 році.
Відповідно до ст.128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Як передбачено ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Дослідивши надані письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.11, 12, 13, 81, 228-229, 258-260, 265, 268, 273, 280, 352-355 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати право власності на зазначене нежитлове приміщення та земельну ділянку, за позивачем ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом України.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце мешкання: АДРЕСА_3 .
СУДДЯ: О.В.Редько