Справа № 369/4682/21
Провадження № 2/369/3720/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, виділ майна та припинення права спільної часткової власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 .

Позивач стверджувала, що за життя померлий заповіт не склав, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті стали його дочки позивач та відповідач, а також дружина померлого ОСОБА_4 .

Зі слів позивача, на час смерті її батьку належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який був набутий на ім`я матері позивача ОСОБА_4 за час їх шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 30.05.1986 за реєстровим № 3115, зареєстрованого у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 24.03.1993 до реєстрової книги № 275 за інвентаризаційним № 399.

У свою чергу, ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, не встигла оформити таку спадщину та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказувала, що померла за життя заповіт також не склала, спадкоємцями першої черги за законом після смерті її матері були її доньки, сторони у даній справі.

Позивач знову зазначила, що за життя на ім`я її матері було на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 30.05.1986 за реєстровим № 3115, зареєстрованого у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 24.03.1993 до реєстрової книги № 275 за інвентаризаційним № 399, придбано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на те, що будинок з надвірними будівлями і спорудами був набутий матір`ю позивача у шлюбі з її батьком, а також те, що батько помер раніше та мати прийняла спадщину після його смерті разом зі сторонами, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 належало 2/3 частини зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

Також матері позивача на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії КВ, виданого 22.08.1996 згідно з рішенням виконкому Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 82/2 від 26.06.1996 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 204, належала земельна ділянка площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, надана для обслуговування житлового будинку, на території с. Софіївська Борщагівка, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, на якій розміщений вже згаданий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі слів позивача, на час смерті померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з ними проживали та прийняли спадщину сторони.

Таким чином, позивач вважала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували після смерті своїх батьків кожна по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 , а також по 1/2 частині розташованого на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Позивач посилалась на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2016, що набрало законної сили, у справі № 369/5989/16-ц було визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 31.01.2020 ОСОБА_2 зареєструвала на себе право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі слів позивача, у подальшому рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2020, що набрало законної сили, у справі № 369/4633/20 було виділено ОСОБА_2 у власність як окремий об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з передпокою площею 17,5 кв. м, котельні площею 1,8 кв. м, санвузла площею 2,4 кв. м, кухні площею 4 кв. м, житлової кімнати - площею 8,6 кв. м, коридору площею 3,9 кв. м, житлової кімнати площею 7,4 кв. м, а також наступні приналежні до даного житлового будинку господарські будівлі і споруди: ганок до літ. а1, погріб під літ. а1, погріб під літ. А1, стінка підпірна № ІІ 3,81 п. м, огорожа № 3 площею 5,72 кв. м.

Також загаданим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2020 було виділено ОСОБА_2 у власність як окремий об`єкт нерухомого майна частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 925,0 кв.м (0,0925 га), яка проходить по точках: 22-9-8-7-6-5-4-3-2-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22 зі сторонами: 20,86м-6,96м-14,64м-20,26м-17,96м-2,92м-9,09м-4,99м-39,30м-3,81м-23,60м-13,59м-6,50м-7,71м-лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-0,22м-1,75м-1,0м-12,57м-11,25м, та встановлено їй право постійного безоплатного земельного сервітуту на іншу частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений виділ було здійснено у відповідності до варіанту № 5 поділу, визначеному у висновку судових експертів Свериди Олександра Миколайовича та ОСОБА_5 від 20.05.2020 № 225/05-2020, виготовленому за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Згідно із зазначеним варіантом поділу у власності позивача за даним позовом залишається частина житлового будинку, що складається з житлової кімнати площею 14,2 кв. м, житлової кімнати площею 24,2 кв. м, житлової кімнати площею 14,8 кв. м, кухні площею 6,4 кв. м, стінки підпірної 27,09 п. м та огорожі площею 19,68 кв. м. та частина розташованої під зазначеною частиною будинку земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:5011, загальною площею 0,0925 га, яка проходить по точках: 12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-9-10-11-12 зі сторонами: 23,60м-13,59м-6,50м-7,41м-лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-0,22м-1,75м-1,0м-12,57м-11,25м-20,86м-3,35м-33,81м-31,13м,в тому числі ділянка площею 0,00027 га, що на схемі позначена під № 2-1, яка проходить по точках: 18-19-20-23-24-18, зі сторонами: 1,75м-1,0м-1,0м-2,75м-1,0м.

Позивач зазначала, що після цього земельна ділянка площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вищезазначеного варіанту поділу та рішення суду була поділена на дві земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку з площею 0,0925 га, кадастровий номер :01:008:5444, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить сестрі позивача, відповідачу ОСОБА_2 , та на земельну ділянку з площею 0,0925 га, кадастровий номер :01:008:5443, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка в порядку спадкування належить позивачу.

Позивач вказала, що 02.04.2021 вона звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 489, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадщини, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належні померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

02.04.2021 постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. № 980/02-31 з огляду на ненадання правовстановлюючих документів було відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У той же день, 02.04.2021, позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 488, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку позивача ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було винесено постанову № 981/02-31 від 02.04.2021 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ, який було надано представником спадкоємиці для оформлення спадщини, підтверджує, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач стверджувала, що з огляду на зазначені обставини вона не має можливості визнати за собою право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, а тому змушена звертатись до суду з даним позовом.

Посилаючись на викладене вище та законодавство, позивач просила суд:

визнати за нею право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

виділити в натурі їй у власність як окремі об`єкти нерухомого майна:

- частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлової кімнати площею 14,2 кв. м, житлової кімнати площею 24,2 кв. м, житлової кімнати площею 14,8 кв. м, кухні площею 6,4 кв.м, стінки підпірної 27,09 п.м та огорожі площею 19,68 кв. м;

- частину земельної ділянки, площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , що наразі сформована в окрему земельну ділянку, площею 0,0925 га, за кадастровим номером :01:008:5443, з цільовими призначеннями для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 ;

припинити право спільної часткової власності сторін на:

- земельну ділянку площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 09.04.2021 було відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2021 було витребувано у Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчені копії спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримала, просила суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з`явилась, подав суду відзив, в якому позовні вимоги та обставини, якими позивач їх обґрунтовує, визнала, просила їх задовольнити, також просила суд судовий розгляд проводити без її участі.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що вбачається зі свідоцтва про смерть.

За життя померлий заповіт не склав.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 стали його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також дружина померлого ОСОБА_4 .

На час смерті батьку позивача належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який був набутий на ім`я матері позивача ОСОБА_4 за час їх шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 30.05.1986 за реєстровим № 3115, зареєстрованого у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 24.03.1993 до реєстрової книги № 275 за інвентаризаційним № 399.

ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, не за життя не оформила таку спадщину та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Померла за життя заповіт також не склала.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері позивача були її доньки, сторони у даній справі.

Як вже було зазначено, за життя на ім`я матері позивача було на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори 30.05.1986 за реєстровим № 3115, зареєстрованого у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 24.03.1993 до реєстрової книги № 275 за інвентаризаційним № 399, придбано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на те, що будинок з надвірними будівлями і спорудами був набутий матір`ю позивача у шлюбі з її батьком, а також те, що батько помер раніше та мати прийняла спадщину після його смерті разом зі сторонами, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 належало 2/3 частини зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

Також матері позивача на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії КВ, виданого 22.08.1996 згідно з рішенням виконкому Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 82/2 від 26.06.1996 та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 204, належала земельна ділянка площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, надана для обслуговування житлового будинку, на території с. Софіївська Борщагівка, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, на якій розміщений вже згаданий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

На час смерті померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з ними проживали та прийняли спадщину сторони.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували після смерті своїх батьків кожна по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 , а також по 1/2 частині розташованого на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються змістом рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2016, а також матеріалами спадкових справ до майна померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вже згаданим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2016, що набрало законної сили, у справі № 369/5989/16-ц було визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

31.01.2020 ОСОБА_2 зареєструвала на себе право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з доданої до позовної заяви копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2020 № 198470214.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2020, що набрало законної сили, у справі № 369/4633/20 було виділено ОСОБА_2 у власність як окремий об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з передпокою площею 17,5 кв. м, котельні площею 1,8 кв. м, санвузла площею 2,4 кв. м, кухні площею 4 кв. м, житлової кімнати - площею 8,6 кв. м, коридору площею 3,9 кв. м, житлової кімнати площею 7,4 кв. м, а також наступні приналежні до даного житлового будинку господарські будівлі і споруди: ганок до літ. а1, погріб під літ. а1, погріб під літ. А1, стінка підпірна № ІІ 3,81 п. м, огорожа № 3 площею 5,72 кв. м.

Також загаданим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2020 було виділено ОСОБА_2 у власність як окремий об`єкт нерухомого майна частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 925,0 кв.м (0,0925 га), яка проходить по точках: 22-9-8-7-6-5-4-3-2-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22 зі сторонами: 20,86м-6,96м-14,64м-20,26м-17,96м-2,92м-9,09м-4,99м-39,30м-3,81м-23,60м-13,59м-6,50м-7,71м-лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-0,22м-1,75м-1,0м-12,57м-11,25м, та встановлено їй право постійного безоплатного земельного сервітуту на іншу частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений виділ було здійснено у відповідності до варіанту № 5 поділу, визначеному у висновку судових експертів Свериди Олександра Миколайовича та Свістунова Ігоря Сергійовича від 20.05.2020 № 225/05-2020, виготовленому за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Згідно із зазначеним варіантом поділу у власності позивача за даним позовом залишається частина житлового будинку, що складається з житлової кімнати площею 14,2 кв. м, житлової кімнати площею 24,2 кв. м, житлової кімнати площею 14,8 кв. м, кухні площею 6,4 кв. м, стінки підпірної 27,09 п. м та огорожі площею 19,68 кв. м. та частина розташованої під зазначеною частиною будинку земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:5011, загальною площею 0,0925 га, яка проходить по точках: 12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-9-10-11-12 зі сторонами: 23,60м-13,59м-6,50м-7,41м-лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-0,22м-1,75м-1,0м-12,57м-11,25м-20,86м-3,35м-33,81м-31,13м,в тому числі ділянка площею 0,00027 га, що на схемі позначена під № 2-1, яка проходить по точках: 18-19-20-23-24-18, зі сторонами: 1,75м-1,0м-1,0м-2,75м-1,0м.

Наразі земельна ділянка площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до вищезазначеного варіанту поділу та рішення суду була поділена на дві земельні ділянки, а саме: на земельну ділянку з площею 0,0925 га, кадастровий номер :01:008:5444, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить сестрі позивача, відповідачу ОСОБА_2 , та на земельну ділянку з площею 0,0925 га, кадастровий номер :01:008:5443, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка в порядку спадкування належить позивачу, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру.

02.04.2021 позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 489, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадщини, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належні померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

02.04.2021 постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. № 980/02-31 з огляду на ненадання правовстановлюючих документів було відмолено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У той же день, 02.04.2021, позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою № 488, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку позивача ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було винесено постанову № 981/02-31 від 02.04.2021 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ, який було надано представником спадкоємиці для оформлення спадщини, підтверджує, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зважаючи на ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Крім того, ч. ч. 1-2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї.

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на абзац 2 пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 тощо.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до рекомендацій, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК УРСР ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК УРСР). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 будинок, який є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника (учасників) цієї власності, підлягає поділу у натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можна використати як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщення квартири, якщо про це заявлено позов.

Наведена правова позиція міститься й у постанові Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 200/21326/16.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Як визначено ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків.

З усього вищезазначеного вбачається, що позивач не може оформити право власності на спірне майно в позасудовому порядку, а тому змушена звертатись до суду з даним позовом, щоб визнати за собою на нього право власності в порядку спадкування після смерті її батьків.

Крім того, враховуючи, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2020 у справі № 369/4633/20 було вже здійснено виділ належних відповідачу частин спірних житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, в натурі, доцільно виділити позивачу в натурі її частини спірних житлового будинку та земельної ділянки, що закріплені за нею у мотивувальній частині згаданого рішення суду, та припинити їх з відповідачем право спільної часткової власності на ці об`єкти, що відповідає змісту ст. 367 ЦК України.

Разом з тим, так як спадкова земельна ділянка, площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, вже фактично розділена в натурі з урахуванням змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2020 у справі № 369/4633/20 на 2 земельні ділянки, що зареєстровані в Державному земельному кадастрі, слід виділити у власність позивача саме земельну ділянку площею 0,0925 га за кадастровим номером :01:008:5443 з цільовими призначеннями для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

А отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наведені обставини, правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 200/21326/16, рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» та у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 321, 355, 356, 364, 367, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1270, 1277, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 18, 19, 23, 30, 76-81, 259, 263-268, 273, 351, 352, 354ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, виділ майна та припинення права спільної часткової власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виділити в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , у власність як окремі об`єкти нерухомого майна:

- частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлової кімнати площею 14,2 кв. м, житлової кімнати площею 24,2 кв. м, житлової кімнати площею 14,8 кв. м, кухні площею 6,4 кв.м, стінки підпірної 27,09 п.м та огорожі площею 19,68 кв. м;

- частину земельної ділянки, площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , що наразі сформована в окрему земельну ділянку, площею 0,0925 га, за кадастровим номером :01:008:5443, з цільовими призначеннями для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на:

- земельну ділянку площею 0,185 га, кадастровий номер :01:008:5011, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.Я.Волчко