ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 591/1090/20

провадження № 22-ц/818/2151/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання в порядку спадкування права на отримання компенсації знеціненого грошового заощадження, яка обліковується на банківському компенсаційному вкладі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року, постановлене під головуванням судді Клименко А.Я., в залі суду в місті Суми (повний текст судового рішення складено 20 листопада 2020 року), -

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання в порядку спадкування права на отримання компенсації знеціненого грошового заощадження, яка обліковується на банківському компенсаційному вкладі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на отримання суми компенсації знеціненого грошового заощадження за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 1205,17 грн., які обліковуються на банківському компенсаційному вкладі № НОМЕР_1 , відкритому в філії 3292/053 Макіївського міського відділення Ощадбанку України філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що дорівнюється у розмірі 1/4 її частки. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування право на отримання суми компенсації знеціненого грошового заощадження за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 3717,14 грн., які обліковуються на банківському компенсаційному вкладі № НОМЕР_1 , відкритому в філії 3292/053 Макіївського міського відділення Ощадбанку України філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що дорівнюється у розмірі 3/4 його частки. Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1681,60 грн., тобто по 840,80 грн. кожному.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, щоАкціонерне товариство «Державний ощадний банк України» не є належним відповідачем у спірних правовідносинах, оскільки предметом спору є право на отримання суми компенсації знеціненого грошового заощадження за рахунок коштів державного бюджету. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» не наділений компетенцією щодо засвідчення переходу прав та обов`язків від померлої фізичної особи до інших осіб та видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, апелянт вважає, що позивачами не доведено прийняття ними спадщини.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2021 року визначена підсудність вказаної справи Харківському апеляційному суду, оскільки позивачка ОСОБА_1 є суддею Сумського апеляційного суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали відзив на апеляційну скаргу, просили залишити без змін рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Ощадбанк» є правонаступником ліквідованого Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, до якого були передані рахунки відкриті у банку трудових заощаджень і кредитування населення СРСР, і на нього покладено зобов`язання вести реєстр таких владників, а у разі фінансування таких компенсаційних виплат за рахунок державного бюджету, здійснювати їх виплати на підставі виданих ощадних книжок компенсаційного владу та даних реєстру вкладників заощаджень громадян. АТ «Ощадбанк» є належним відповідачем у справі, який не визнає успадковані права позивачів на отримання залишку знеціненого грошового заощадження в сумі 4822 грн.85 коп., відповідно до їх часток, ще не виплаченого за життя ОСОБА_3 , яке після її смерті перейшло за заповітом її сину ОСОБА_4 , а після його смерті - успадкована позивачами. У зв`язку з цим наявні підстави для визнання за позивачами в порядку спадкування права на отримання суми компенсації знеціненого грошового заощадження за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 1205,17 грн. за ОСОБА_1 , що дорівнює 1/4 її частки, та у розмірі 3717,14 грн. за ОСОБА_2 , що дорівнює 3/4 його частки; вказані грошові кошти обліковуються на банківському компенсаційному вкладі № НОМЕР_1 , відкритому в філії 3292/053 Макіївського міського відділення Ощадбанку України філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягнув з відповідача на користь позивачів фактично понесені судові витрати.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 22 січня 1987 року ОСОБА_3 в ощадній касі №3292/053 у місті Макіївка Донецької області відкрила рахунок, на якому зберігалися її грошові заощадження. Факт відкриття рахунку підтверджено ощадною книжкою, виданої ОСОБА_3 (а.с.81-83).

За даними ощадної книжки протягом 1992-1993 років відбулось нарахування відсотків на грошові заощадження, які рахувалися по рахунку станом на 02 січня 1992 року.

26 травня 2002 року філією №3292/053 Макіївського міського відділення №3292 Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України оформлена ощадна книжка з відкриттям компенсаційного рахунку № НОМЕР_1 , по якому 26 травня 2002 року було проведено банком приход на суму 5 372,85 грн., із відміткою про розхід на суму 50 грн. 20 травня 2002 року, а також проведено 27 серпня 2012 року розхід із виплатою 500 грн. із визначенням грошової суми залишку на цю дату у розмірі 4822,85 грн. (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.19). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Згідно заповіту від 08 листопада 2008 року ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своєму сину ОСОБА_4 (а.с.17).

23 квітня 2009 року Першою Макіївською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №319/2009 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 11). Спадкова справа знаходиться на території, непідконтрольній Збройним Силам України (місто Макіївка Донецької області), до якої доступу немає.

Державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори до Ощадного банку у м. Макіївці було направлено запит щодо підтвердження наявності рахунків на ім`я померлої ОСОБА_3 , яка постійно проживала у АДРЕСА_1 , та повідомити про наявність заповідального розпорядження на суму (з урахуванням індексації, компенсації та належних процентів), внесків.

Такий запит державного нотаріуса було перевірено і у відповіді за підписами заступника керуючого Макіївським міським відділенням №3292 Ощадбанку України та головного бухгалтера цього відділення від 15 липня 2009 року за №214 повідомлено про те, що за ОСОБА_3 , 1936 року народження, в ТОБО філії Макіївського міського відділення №3292/053 Ощадбанку України наявні рахунки: №10892 залишок 0 грн. 48 коп.; заповідне розпорядження на ОСОБА_4 від 05 лютого 1986 року; № 91511/1956 залишок 5322 грн. 85 коп., заповідного розпорядження не має; №0571439 залишок 0 грн. 39 коп., заповідного розпорядження не має (а.с.16).

ОСОБА_4 спадщину після смерті матері прийняв фактично, але юридично її не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 є його сином.

21 липня 2017 року після смерті ОСОБА_4 були видані свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8-9).

Після прийняття від позивачів заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 і оформлення їм свідоцтв про право на спадщину, державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори 12 травня 2017 року було направлено до АТ «Ощадбанк» в особі Донецького обласного управління, розташованого у м. Краматорську Донецької області, запит (вих. номер 158/02-14) щодо наявності грошових внесків, компенсаційних виплат на банківських рахунках відкритих на ім`я померлої ОСОБА_3 .

У відповіді заступника начальника управління філії-Донецьке обласне управління від 29 травня 2017 року (№25-9/1-1460/690-БТ) державного нотаріуса було повідомлено, що стосовно розшуку рахунків на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , за наявними даними банку станом на 29.05.2017 року на ім`я вкладника відсутні діючі рахунки. Банк повідомив, що не може надати таку інформації у зв`язку із зупиненням роботи територіально відокремлених безбалансових відділень банку, які підпорядковані філії Донецьке обласне управління через вступ в дії обставин, які унеможливлюють здійснення коректної та повної процедури розшуку клієнтських рахунків та відповідно відображення їх стану до моменту відновлення працездатності вищезазначених ТВБВ, посилаючись на постанову КМУ від 07.11.2014 року №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей», Указ Президента України від 14.11.2014рок № 875/2014 про ведення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» (а.с.13).

У зв`язку з цим нотаріус не включив до спадкового майна компенсаційний рахунок, який був відкритий ОСОБА_3 в ощадній касі № НОМЕР_2 у місті Макіївка Донецької області (а.с.11).

Згідно листа від 03 вересня 2018 року за № 104.22-21/879/81979/2018-04/вих. за підписом заступника начальника управління з роздрібного бізнесу філії - Донецького обласного управління АТ Ощадбанку на звернення ОСОБА_1 з приводу існування рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_3 , її було повідомлено, що на ім`я ОСОБА_3 станом на 19.09.2018 року відсутні поточні, вкладні (депозитні) рахунки в установах АТ «Ощадбанк» (а.с.21).

Натомість у вказаному листі АТ «Ощадбанк» визнає, що рахунок № НОМЕР_1 є компенсаційним, але 27.08.2012 року за даним вкладом після смерті вкладника було виплачено 500 грн. до постанови КМУ від 23.04.2012 року № 346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації витрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02.1992 року в установи Ощадбанку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадбанку СРСР, придбані на території Української РСР» (а.с.21). По проведенню перевірки вказують, що здійснити перевірку наявності компенсаційних рахунків, їх суми та заповідальних розпоряджень за всіма вкладами в установах філії Донецького обласного управління банку, розташованих на непідконтрольній українській владі території можливе лише після відновлення роботи тимчасово непрацюючих відділень, оскільки інформація зберігається в таких установах в документальній формі. Дана інформація була підтверджена у листі заступника голови правління АТ «Ощадбанку» від 24.09.2018 року № 46-11/2455-4587/2018-00/2 (а.с.22).

Як на підставу позовних вимог, з урахуванням уточнень (а.с.166), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їм належить право на компенсаційний вклад у АТ «Ощадбанк». Проте відповідач не визнає їх успадкованого права на отримання компенсаційних сум. У зв`язку з цим, з урахуванням змінених позовних вимог, позивачі просили суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на отримання суми компенсації знеціненого грошового заощадження за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 1205 грн. 17 коп., які обліковуються на банківському компенсаційному вкладі № НОМЕР_1 , відкритому в філії 3292/053 Макіївського міського відділення Ощадбанку України філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що дорівнює 1/4 її частки та визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право на отримання суми компенсації знеціненого грошового заощадження за рахунок коштів державного бюджету у розмірі 3717 грн.14 коп., які обліковуються на банківському компенсаційному вкладі № НОМЕР_1 , відкритому в філії 3292/053 Макіївського міського відділення Ощадбанку України філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що дорівнює 3/4 його частки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1261 визначається перша черга спадкоємців, так зокрема частиною першою вказаної статті визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом позовних вимог є визнання права у порядку спадкування на отримання суми компенсації знеціненого грошового заощадження за рахунок коштів державного бюджету, які обліковуються на банківському компенсаційному вкладі № НОМЕР_1 , відкритому в філії 3292/053 Макіївського міського відділення Ощадбанку України філії - Донецьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Сторони не заперечують, що на ім`я ОСОБА_3 в ощадній касі у місті Макіївка Донецької області відкритий рахунок, на якому зберігалися її грошові заощадження. Факт відкриття рахунку підтверджено ощадною книжкою, виданої ОСОБА_3 (а.с.81-83).

Через проведення 27 серпня 2012 року розхідної банківської операції із списанням з рахунку і виплатою 500 грн. відповідно до постанови КМУ від 23.04.2012 року № 346 «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації витрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02.1992 року в установи Ощадбанку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадбанку СРСР, придбані на території Української РСР», на час смерті ОСОБА_3 залишок грошової суми складає 4822 грн. 85 коп.

Відповідачем не спростований факт існування компенсаційного рахунку № НОМЕР_1 , а також не спростовано залишок грошової суми на ньому (а.с.21).

АТ «Ощадбанк» лише зазначає, що здійснити перевірку наявності компенсаційних рахунків, їх суми та заповідальних розпоряджень за всіма вкладами в установах філії Донецького обласного управління банку, розташованих на непідконтрольній українській владі території можливе лише після відновлення роботи тимчасово непрацюючих відділень, оскільки інформація зберігається в таких установах в документальній формі. Дана інформація була підтверджена у листі заступника голови правління АТ «Ощадбанку» від 24.09.2018 року № 46-11/2455-4587/2018-00/2 (а.с.22).

Питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02 січня 1992 року, регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», статтею 1 якого встановлені зобов`язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України.

Відповідно до статті 2 Закону держава зобов`язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Установи ПАТ «Державний Ощадний банк України» на виконання вимог статті 5 Закону провели одноразову індексацію вкладів громадян і на проіндексовані суми, що знаходяться на позабалансовому рахунку ПАТ «Державний Ощадний банк України», видали вкладникам ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету.

Відповідно до вимог Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» зобов`язанням держави Україна є компенсування проіндексованих грошових заощаджень громадян, поміщених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України.

07 грудня 2000 року прийнято новий Закон України «Про банки та банківську діяльність». Статтею 2 цього Закону установлено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 57 Закону України «Про банки та банківську діяльність» гарантовано, що вклади фізичних осіб банків та філій іноземних банків в порядку і розмірах, передбачених законодавством України. Вклади фізичних осіб Державного ощадного банку України гарантуються державою.

Згідно пунктів 2,3 Статуту АТ Ощадбанку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 року №261, Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» із змінами банк утворено відповідно до Розпорядження Президента України від 20.05.1999р. №106, постанови Кабінету міністрів України від 21.05.1999 № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Банк є правонаступником всіх прав і обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31.12.1991 року за №4.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №568 «Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" затверджено новий Статут акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", оскільки змінено тип публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України " з публічного на приватне та перейменувати його в акціонерне товариство "Державний ощадний банк України".

Як визначено у пункті 4 Статуту банку, єдиним акціонером Банку, якому належить 100 відсотків акцій у статутному капіталі Банку, є держава. Функції з управління корпоративними правами держави у банку здійснює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 22 цього Статуту банк не відповідає за зобов`язаннями держави, а держава не відповідає за зобов`язаннями Банку, крім випадків, передбачених законом або договором.

Таким чином АТ «Ощадбанк» є правонаступником ліквідованого Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, до якого були передані рахунки відкриті у банку трудових заощаджень і кредитування населення СРСР, і на нього покладено зобов`язання вести реєстр таких владників, а у разі фінансування таких компенсаційних виплат за рахунок державного бюджету, здійснювати їх виплати на підставі виданих ощадних книжок компенсаційного владу та даних реєстру вкладників заощаджень громадян.

З матеріалів справи убачається, що АТ «Державний ощадний банк України» не визнає факту прийняття позивачами спадщини після смерті ОСОБА_3 через відсутність правовстановлюючих документів, оформлених у встановленому порядку.

Відповідно до частини другої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Проте у зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.

Статтею 1228 ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (частина друга статті 1228 ЦК України).

Згідно із частиною другою статі 608 ЦК України зобов`язання не припиняється зі смертю кредитора, оскільки воно не є нерозривно пов`язаним з особою останнього. У такому разі права й обов`язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачі є спадкоємцями, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, і звернулися до суду для захисту невизнаного АТ «Державний ощадний банк України» права на отримання компенсаційної грошової суми, яка обліковується на рахунку № НОМЕР_1 ; залишок знеціненого грошового заощадження становить 4822 грн.85 коп..

Згідно п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що заявлений позивачами спосіб захисту є ефективним, оскільки їх вимоги не стосуються фактичних виплат успадкованих часток компенсаційної грошової суми. Відповідачем не визнається сам факт відкриття на ім`я померлої ОСОБА_3 компенсаційного рахунку № НОМЕР_1 , і ці обставини створюють перешкоди позивачам у отриманні у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину щодо успадкування після смерті ОСОБА_4 право на отримання компенсаційних витрат знеціненого грошового заощадження, які обліковується на банківському компенсаційному рахунку у встановленому Законом порядку за рахунок коштів державного бюджету відповідно до їх часток.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, - відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання апелянта на те, що позивачами не доведено прийняття ними спадщини, - спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року в частині позовних вимог про визнання в порядку спадкування права на отримання компенсації знеціненого грошового заощадження, яка обліковується на банківському компенсаційному вкладі, - ухвалено у відповідності до вимог закону.

Разом з тим колегія суддів вважає, що при задоволенні позову відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів фактично понесені судові витрати, з огляду на таке.

За загальним правилом, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте пунктом п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Колегія суддів вважає, що судові витрати у справі слід покласти на позивачів.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає частковому задоволенню; рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року в частині судових витрат слід скасувати. Судові витрати слід покласти на позивачів. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2020 року в частині судових витрат скасувати. Судові витрати покласти на позивачів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 30.04.2021 року.