ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м.Суми

Справа №589/3895/19

Номер провадження 22-ц/816/1328/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2021 року, у складі судді Лєвші С.Л., ухвалене у м. Шостка,

в с т а н о в и в :

16 серпня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н у розмірі 14257 грн 26 коп.

Вимоги мотивовано тим, що 26 лютого 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний Договір-1, за умовами якого останній отримав 5000 грн кредиту, у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 30 червня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 14257 грн 26 коп, з яких: заборгованість за кредитом - 2116 грн 57 коп, заборгованість за відсотками - 7867 грн 68 коп, заборгованість за пенею та комісією - 3356 грн, штраф (фіксована частина) - 250 грн, штраф (процентна складова) - 667 грн 01 коп, які банк просив стягнути з відповідача на свою користь, а також 1921 грн судового збору.

Рішенням Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 26 лютого 2008 року в розмірі 4241 грн 61 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 571 грн 50 коп судового збору.

В решті позовних вимого відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким, застосувавши строк позовної давності, у задоволенні позову відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви від 19 лютого 2020 року про застосування строків позовної давності, оскільки строк кредитного договору № б/н від 26 лютого 2008 року закінчився в день закінчення строку дії кредитної картки - 29 лютого 2012 року. Розрахунком банку підтверджується, що заборгованість за тілом кредиту виникла за період з 02 травня 2009 року по 31 серпня 2011 року і після цього її розмір залишався незмінним. Порушення строку виконання зобов`язання з погашення тіла кредиту почалося з 02 травня 2009 року і наростаючим підсумком прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2116,57 грн виникла 31 серпня 2011 року, тобто з 01 вересня 2011 року у банка виникло право звернення до суду з вимогою про стягнення простроченої заборгованості, однак такий позов пред`явлено лише в серпні 2019 року, що є підставою для відмови у його задоволенні за пропуском трирічного строку позовної давності.

Доводить, що після закінчення строку дії договору - 29 лютого 2012 року, банк не видавав йому нової платіжної картки та кредитних коштів, і за наявності не виконаного боржником зобов`язання за кредитним договором № б/н від 26 лютого 2008 року він не є таким, що переукладений з 01 березня 2012 року, і з цієї дати банк не мав права нараховувати відсотки та штрафні санкції. Тому суд дійшов помилкового висновку про автоматичну пролонгацію кредитного договору № б/н від 26 лютого 2008 року та наявність підстав для продовження нарахування відсотків з 01 березня 2012 року.

Зазначає, що сплив строку позовної давності до основної вимоги (тіла кредиту), відповідно до ст. 266 ЦК України призводить до того, що позовна давність спливла і до додаткових вимог банку (відсотків, штрафу, пені).

Вказує, що до пред`явлення позову, банк не направляв йому вимоги про виконання кредитного зобов`язання.

Відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до апеляційного суду не направило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 14257 грн 26 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 26 лютого 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, зі сплатою базової відсоткової ставки 36% річних, з терміном дії, що відповідає строку дії картки (а.с. 10, 11, 32).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, що підписана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», з якими він ознайомився в письмовому вигляді та які викладені на банківському сайті, складає між ним та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Договір, про що свідчить підпис відповідача у Анкеті-заяві від 26 лютого 2008 року (а.с. 10).

Також, відповідачем була підписана Довідка від 26 лютого 2008 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, № 045362327 (а.с. 11).

За кредитним договором № б/н ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 02/12 (а.с. 33).

До кредитного договору банк додав Умови та правила надання банківських послуг, які відповідачем не підписані (а.с. 12-17).

Згідно з розрахунком позивача, станом на 30 червня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 14257 грн 26 коп, яку банк просив стягнути на свою користь, в тому числі: 2116 грн 57 коп - заборгованість за кредитом, 7867 грн 68 коп - заборгованість за відсотками, 3356 грн - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн - штраф (фіксована частина), 667 грн 01 коп - штраф (процентна складова) (а.с. 6-9).

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК». Згідно з рішенням єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з Публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (а.с. 22, 23).

Частково задовольняючи позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором, тому у банку наявні передбачені ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України підстави для стягнення непогашеного тіла кредиту в розмірі 2116 грн 57 коп та відсотків за користування кредитними коштами за період з 30 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року в сумі 2125 грн 04 коп. При цьому, суд дійшов висновку, що у зв`язку із подачею відповідачем заяви про застосування строку позовної давності не підлягають стягненню нараховані штрафи та відсутні підстави для стягнення неустойки.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись повністю не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії кредитного договору № б/н від 26 лютого 2008 року відповідає терміну дії картки і закінчився 29 лютого 2012 року.

Тому проценти за користування кредитом поза межами строку дії договору, за період з 01 березня 2013 року до 30 червня 2019 року (дата по яку банк просить стягнути відсотки), не підлягають нарахуванню, а вимоги позову в цій частині не підлягають задоволенню.

Тобто, ОСОБА_1 має перед банком обов`язок щодо погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткової ставки 36% річних, за період з 26 лютого 2008 року по 29 лютого 2012 року.

Проте, під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності (а.с. 59).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

У відповіді на відзив на позовну заяву, заперечуючи проти застосування строку позовної давності, банк посилався на визначення у п. 1.7.31 Умов договору збільшеного строку позовної давності до 50 років (а.с. 68), проте такі посилання не заслуговують на увагу, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, додані позивачем до позову, такого пункту не містять і відповідачем не підписані.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором б/н від 26 лютого 2008 року, останній платіж за кредитним договором у період строку його дії - до 29 лютого 2012 року, відповідач здійснив 30 червня 2009 року у сумі 305 грн (а.с. 6 зв.), в подальшому був ще один платіж 14 серпня 2015 року у сумі 244 грн (а.с. 8 зв.), з позовом до суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося 16 серпня 2019 року (а.с. 2).

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, а тому, враховуючи подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, необхідно відмовити за спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 лютого 2008 року у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги та відмові у задоволенні позову з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає компенсації 2881 грн 50 коп у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Також, з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 , на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України, підлягають компенсації витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді, яка надавалася відповідачу на підставі договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2021 року, укладеному з адвокатом Підгорним К.Є., і підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт від 07 жовтня 2021 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 07 жовтня 2021 року.

Згідно із складеним ОСОБА_1 та адвокатом Підгорним К.Є. Актом прийому-передачі виконаних робіт від 07 жовтня 2021 року, адвокат надав, а замовник прийняв послуги та роботи по наданню правової допомоги, пов`язаної з розглядом в суді апеляційної інстанції справи № 589/3895/19, а саме: ознайомлення з матеріалами наданими довірителем та пошук додаткової інформації - 2 години, моніторинг законодавства та аналіз судової практики, побудова стратегії захисту прав клієнта в суді апеляційної інстанції - 20 години, написання апеляційної скарги - 3 години. Вартість 1 години роботи за домовленістю сторін складає 500 грн. Сторони домовилися, що загальна вартість послуг (гонорар) складає 3500 грн.

Обумовлена сума гонорару - 3500 грн сплачена ОСОБА_1 адвокату згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 07 жовтня 2021 року, по справі № 589/3895/19.

Враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, затрачений на надання таких послуг, що підтверджено належними доказами, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, а понесені ним витрати на правничу допомогу підлягають компенсації за рахунок позивача у розмірі 3500 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шосткінського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2021 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 лютого 2008 року відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 2881 гривню 50 копійок у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 3500 гривень на відшкодування фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кононенко

Судді : О.І. Собина

С.С. Ткачук