КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3071/20
Провадження № 2/488/549/21 р.
22.04.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої у справі судді Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря судового засідання Глубоченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа - Універсальна Товарна Біржа Марія про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -
У вересні 2020 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що 15 березня 2001 року між ними, як покупцями, - ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , 1989 р.н., ОСОБА_3 , 1996 р.н., з однієї сторони, та відповідачами, як продавцями, - ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені, а також від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2000 р.н., на підставі Виписки з рішення Корабельного районного комітету від 13.03.2001 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , діючої від імені свого неповнолітнього підопічного ОСОБА_7 , 1987 р.н., було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №530 - квартири АДРЕСА_1 .
Зазначений договір купівлі продажу нерухомого майна був посвідчений на Універсальній Товарній Біржі Марія 15 березня 2001 року, зареєстрований в Журналі реєстрації операцій з нерухомістю № 530 від 15.03.2001 року, та 27.03.2001 року зареєстрований в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Дана угода була виконана сторонами повністю.
На теперішній час позивачам стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.
Крім того, позивачами оригінал біржового договору було втрачено у 2019 році. У з в язку із втратою вони звернулися до Універсальної Товарної Біржі «Марія» для видачі його дублікату, але до теперішнього час дублікати ними не отриманий.
На підставі вищевикладеного позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом та просити:
- визнати дійсним договір купівлі-продажу № 530 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , укладений між покупцями - ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , 1989 р.н., ОСОБА_3 , 1996 р.н., з однієї сторони, та продавцями - ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені, а також від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2000 р.н., на підставі Виписки з рішення Корабельного районного комітету від 13.03.2001 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , діючої від імені свого неповнолітнього підопічного ОСОБА_7 , 1987 р.н., посвідчений 15.03.2001 року на Універсальній Товарній Біржі «Марія», зареєстрований в Журналі реєстрації операцій з нерухомістю № 530 від 15.03.2001 року, та 27.03.2001 року зареєстрований в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації»;
- визнати за позивачами право власності, за кожним по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачі не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують на підставах, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України..
Представник третьої особи: Універсальна Товарна Біржа Марія судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома.
Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходило, то суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України), крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною.
Судом встановлено, що 15 березня 2001 року між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , 1989 р.н., ОСОБА_3 , 1996 р.н., з однієї сторони, та ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені, а також від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2000 р.н., на підставі Виписки з рішення Корабельного районного комітету від 13.03.2001 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , діючої від імені свого неповнолітнього підопічного ОСОБА_7 , 1987 р.н., був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна АДРЕСА_2 .
Зазначений договір купівлі продажу нерухомого майна був посвідчений на Універсальній Товарній Біржі Марія 15 березня 2001 року, зареєстрований в Журналі реєстрації операцій з нерухомістю № 530 від 15.03.2001 року, та 27.03.2001 року зареєстрований в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном.
Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Згідно глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення нотаріальної дії суперечить закону та особою не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Пунктом 4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. (зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992р. №13 та від 25.05.1998р. №15) Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною (вказана постанова Пленуму Верховного Суду України діяла до вступу постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними).
Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивачів в частині визнання договору купівлі продажу нерухомого майна підлягають повному задоволенню, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР.
Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (вказаний Цивільний кодекс вступив в дію з 01.01.2004р.).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відомо, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності.
Аналізуючи викладене, суд вважає за можливим визнати за позивачами, по 1/3 частини за кожним, право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 49.6 кв.м, житловою площею - 29.6 кв.м.
Відповідно до ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позов - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 530 нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , укладений між покупцями - ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені, а також від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , 1989 р.н., ОСОБА_3 , 1996 р.н., з однієї сторони, та продавцями - ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені, а також від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2000 р.н., на підставі Виписки з рішення Корабельного районного комітету від 13.03.2001 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , діючої від імені свого неповнолітнього підопічного ОСОБА_7 , 1987 р.н., посвідчений 15.03.2001 року на Універсальній Товарній Біржі «Марія», зареєстрований в Журналі реєстрації операцій з нерухомістю № 530 від 15.03.2001 року, та 27.03.2001 року зареєстрований в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частини за кожним.
Копію заочного рішення направити відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивачі:1) ОСОБА_1 , серія та номер паспорту: ЕО 168603 РНОКПП: НОМЕР_1 , що зареєстрована: АДРЕСА_3 . 2) ОСОБА_2 , серія та номер паспорту: НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрована: АДРЕСА_3 . 3) ОСОБА_3 , серія та номер паспорту: НОМЕР_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , що зареєстрований: АДРЕСА_3 .
Відповідачі:1) ОСОБА_4 , серія та номер паспорту: ЕО 796896, 2) ОСОБА_10 , серія та номер паспорту: ЕО 884136, 3) ОСОБА_6 , останнє відоме міст реєстрації: АДРЕСА_3 . 4) ОСОБА_7 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 .
Суддя Л.І. Селіщева