21.04.2021 Єдиний унікальний номер 205/458/21
Провадження № 2/205/1102/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Далакян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 2000 року по 03 червня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла 18-річного віку. До досягнення дочкою повноліття з відповідача були стягнуті на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, які він виплачував. Дочка - ОСОБА_3 навчається на першому курсі денної форми здобуття освіти в КЗВО «Дніпровська академія неперервної освіти» ДОР, термін закінчення навчання 30 червня 2022 року та потребує матеріальної допомоги від відповідача, який працює, та має можливість надавати їй матеріальну допомогу, яку добровільно надавати відмовляється. Вона працюю в ПП «Побутпром», має мінімальну заробітну плату, одна утримує дочку, сплачує всі матеріальні витрати, пов`язані з її навчанням і утриманням, що для неї вкрай важко, оскільки відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка навчається, відмовився у зв`язку із чим, вона вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно до моменту досягнення дочкою двадцяти трьох років.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Від відповідача надійшла заява в якій він визнав позовні вимоги, просив позов задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності.

Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 03 червня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 41 (а. с. 8).

Так, 06 квітня 2012 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 09 (а. с. 9).

11 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_3 , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 43 (а. с. 10).

13 червня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_4 , виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено відповідний актовий запис № 338 (а. с. 11).

Також судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим виконавчим комітетом Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний запис № 01 (а. с. 12).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою № 10 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14 січня 2021 року, виданою відділом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а. с. 13) і на цей час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивача.

Відповідно до довідки № 22 від 16.01.2021 року ОСОБА_3 навчається на першому курсі денної форми здобуття освіти за спеціальністю «початкова освіта» у Комунальному закладі вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра на бюджетній основі, з періодом навчання з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2022 року (а. с. 14).

Статтями 141, 155 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно із ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 8 статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, чинним законодавством України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Частинами 1, 2 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями частин 1, 2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення статті 182 СК України, та те, що дитина є повнолітньою, проживає разом з матір`ю і продовжує навчання на денній формі навчання, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення повнолітньою донькою навчання до 30 червня 2022 року , але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання з дня подання позову до суду, тобто з 21 січня 2021 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за одну майнову вимогу у розмірі 908 грн. 00 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Криничанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20 січня 1998 року) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_7 ) аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до закінчення повнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання у Комунальному закладі вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради, з терміном навчання до 30 червня 2022 року, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 21 січня 2021 року.

Допустити негайне виконання рішення у межах сум платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Криничанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20 січня 1998 року) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Криничанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20 січня 1998 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко