ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1567/21 Головуючий суддя І інстанції Бібік О. В.
Провадження № 22-ц/818/5036/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, пов`язаних із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцина В.Б. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 16 червня 2021 року, постановлену у складі головуючого судді Бібік О.В., по цивільній справі № 621/1567/21, позовом ОСОБА_1 до Зміївського міського голови Голоднікова Павла Вікторовича про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

02 червня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просив суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, пов`язані з тим, щоб всі протипожежні драбини в будинку АДРЕСА_1 були повернуті і встановлені, а протипожежні отвори на балконах відновлені; внести управителю зазначеного будинку пропозицію щодо відкриття рахунку в банку для накопичення коштів з метою ремонту покрівлі та фінансової підтримки (ремонту) будинку.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04 червня 2021 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків, а саме, надати докази того, що ОСОБА_1 є співвласником багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 , а також документ про сплату судового збору.

На виконання вимог суду, ОСОБА_1 надав лист та відповідь на вищевказану ухвалу суду, у якій вказав, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право замовляти послуги для власних потреб. Повідомив про його незгоду із тим, що на спірні правовідносини не поширюються положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки предметом позову є отримання послуг для власних потреб.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16 червня 2021 року повернуто позовну заяву.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 03 липня 2021 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 липня 2021 року справу витребувано з суду першої інстанції.

21 липня 2021 року справа надійшла до Харківського апеляційного суду.

У відзиві на скаргу представник відповідача просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, оскільки вважає її необґрунтованою. Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 16.06.2021 залишити без змін.

Вказала, що позивач не виклав свої позовні вимоги та підстави позову відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та не зазначив, яке захищене вказаним Законом України права споживача порушене.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч 2. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Крім того, згідно ч. 4, ч. 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, та відповідність нормам процесуального закону, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції вказав, що вимоги, викладені в ухвалі суду від 04.06.2021 не виконано, а саме: не надано документа про сплату судового збору, позовну заяву ОСОБА_1 належить вважати неподаною і повернути позивачу.

При цьому суд зазначив, що у даному випадку позов ОСОБА_1 обкладається судовим збором за його подачу до суду першої інстанції, оскільки він за своїм змістом спрямований не на захист прав споживача, а на зобов`язання Зміївського міського голови виконати свої посадові обов`язки міського голови.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Зміївського міського голову Голоднікова П.В. вчини певні дії, щоб усі протипожежні драбини у будинку по АДРЕСА_1 , де мешкає позивач, були повернуті на місце, а протипожежні отвори на балконах відновлені; зобов`язати відповідача внести управителю цього будинку пропозицію щодо відкриття рахунку в банку для накопичення коштів з метою ремонту покрівлі і фінансово підтримати ремонт. На обґрунтування позову вказує на те, що Зміївська міська рада надає йому управлінські послуги з управління будинком по АДРЕСА_1 , а Голова міськради не виконує Закон України «Про місцеве самоврядування» та Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», де вказано про здійснення радою архітектурно-будівельного контролю. Також позивач зазначив, що у них у будинку протікає покрівля, він неодноразово звертався з відповідача з пропозицією, щоб він виступаючи замовником від імені жителів будинку уклав договір з ПП «Будкор» на управління будинком, запропонував цьому підприємству накопичувати кошти на ремонт покрівлі з жителів будинку, а згодом підтримати фінансово. На ці звернення відповідач надав відповідь про необхідність жителів будинку самостійно організовуватись, оскільки будинок ними приватизований (а.с. 1-2).

Ухвалою судді Зміївського міського суду Харківської області від 04 червня 2021 року Позовну заяву ОСОБА_1 до Зміївського міського голови Голоднікова Павла Вікторовича про зобов`язання вчинити певні дії - було залишено без руху для сплату судового збору за подачу позову в розмірі 908,00 грн., надавши позивачу строк у десять днів з дня вручення ухвали для усунення зазначених недоліків.

Пунктами 12-14 статті 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено:

12) послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору;

13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

14) управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Пунктом 3 ст.1 вищевказаного закону визначено, що виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

У матеріалах позову відсутні відомості про те, що відповідач надає позивачу послуги у розумінні вказаної норми п.п. 3, 17 ч. 1 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів». Належні відповідачу згідно Закону України «Про місцеве самоврядування» обов`язкові для виконання владні та розпорядчі повноваження органу місцевого самоврядування на представництво інтересів територіальної громади - є повноваженнями органу влади, а не виконавця надання послуг у розумінні норм цивільного права.

Закон «Про судовий збір» № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частина друга статті 3 цього ж Закону містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а його стаття 5 - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг <…>, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № R (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України».

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до принципу верховенства права, ст. 10 ЦПК України, елементом якого є правова визначеність, принципу рівності учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, чіткі вимоги Закону України «Про судовий збір» щодо обов`язкової сплати судового збору за подачу позовної заяви, крім випадків, передбачених законом, що не покладає на позивача надмірний процесуальний тягар, - кожен учасник справи очікує від суду застосування цих норм цивільного процесуального права щодо порядку звернення до суду, без жодних дискримінаційних виключень позитивного чи негативного характеру.

Із вище наведеного вбачається, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо формально зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов за своїм змістом має містити обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг як підставу позову, та - спрямовані на захист прав споживача вимоги як предмет позову.

Предмет та підстави заявленого ОСОБА_1 позову не вказують на те, що між сторонами виник спір, на який у питанні звільнення від сплати судового збору поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», а наведені з цього приводу доводи скарги не знайшли свого підтвердження.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив оскаржене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 16 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії А.В.Котелевець.

О.М.Хорошевський.