Справа № 350/1167/19
Провадження № 22-ц/4808/33/21
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

за участю апелянта ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Ошуста С.Є. , представників Рожнятівської селищної ради Шевчук Н.Й. і ОСОБА_3 , представника позивача Мельника Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області (правонаступником якої є Рожнятівська селищна рада Івано-Франківської області), ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Бейком А.М. 17 березня 2020 року у селищі Рожнятів Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_4 подано позов до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1021 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як набувач житлового будинку та господарських будівель вона у 2013 та 2015 роках зверталась до сільської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для безоплатної передачі їй у приватну власність земельних ділянок площею 0,1355 га та 0,1021 га, так як вказаною площею користувався попередній власник. Проте рішеннями Рівнянської сільської ради від 20.12.2013 року, 14.07.2015 року, 23.12.2015 року у задоволенні такого клопотання відмовлено, оскільки за померлою ОСОБА_6 (попередній власник) обліковувалося за будинком 0,0600 га.

01.02.2018 року земельною комісією Рівнянської сільської ради проведено розмежування земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що складено відповідний акт. Згідно вказаного акту, комісією вирішено розподілити земельні ділянки між будинками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рівні частини та встановити заїзд до будинку ОСОБА_5 , яким будуть користуватися обидві сторони. У складеній схемі розмежування земельних ділянок відображено дві земельні ділянки площами 0,0578 га та 0,0258 га, на яких розташований житловий будинок та господарські будівлі позивачки, між ними відображена дорога довжиною 40,49х47х41 метри та земельна ділянка площею 0,809 га третьої особи (хоча в цьому документі не зазначено вказаних осіб та ширину дороги) .

Рішенням Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року затверджено акт про розмежування земельних ділянок, пунктом другим вказаного рішення рекомендовано сторонам виготовити документацію про передачу розмежованих земельних ділянок у власність.

Вважає рішення Рівнянської сільської ради незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в неї вилучено частину земельної ділянки площею 0,0132 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та позбавлено її права власності на нерухому будівлю (шопу) та споруду (криницю), які для влаштування дороги-заїзду до домогосподарства ОСОБА_5 підлягатимуть знесенню. Також не враховано, що дана земельна ділянка, як розташована в межах водоохоронної зони, а тому не може бути передана ОСОБА_5 у власність.

Просить визнати незаконним та скасувати пункти 1 та 2 рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 » та стягнути з відповідачів судові витрати по справі (а.с.2-6).

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2020 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункти 1 та 2 рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 », а саме: пункт 1, в якому зазначено про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 ; пункт 2, в якому зазначено, що керуючись ст.107 ЗК України та заслуханим і затвердженим актом від 01.02.2018 року, земельні ділянки між домогосподарствами гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 вважати розмежованими і рекомендувати сторонам виготовити документацію по передачі земельних ділянок у власність для уникнення в подальшому спірних ситуацій. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.115-120).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не прийнято до уваги заперечення на позовні вимоги, де зазначалось, що фактичним власником домоволодіння АДРЕСА_2 з березня 2013 року є ОСОБА_2 , оскільки він сплатив грошові кошти позивачці ОСОБА_4 за дане домоволодіння. Проте по даний час договору купівлі-продажу не оформлено нотаріально, так як земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного домоволодіння не приватизована та не присвоєно кадастрового номера. Саме в його інтересах та інтересах ОСОБА_7 комісія сільської ради 01лютого 2018 року на виконання клопотання Рожнятівського районного суду у цивільній справі №350/169/16-ц розглядала з виходом на місце спірне питання щодо влаштування заїзду до домоволодіння третьої особи по справі ОСОБА_7 і з врахуванням інтересів та пропозицій ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Судом не прийнято до уваги того, що даний спір вже вирішений постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.04.2019 року у справі №350/710/18, про що було зазначено у відзиві на позов, поданому Рівнянською сільською радою, і встановлені судовим рішенням обставини не потребують доказування.

Неправильним є висновок суду про відсутність сторін на сесії сільської ради при вирішенні спірного земельного питання, оскільки вони були присутні на місці роботи земельної комісії сільської ради, підписували акт комісії та були присутні на засіданні роботи земельної комісії, що свідчить про їх обізнаність щодо внесення на питання на розгляд сесії сільської ради.

Також суд першої інстанції при вирішенні даного земельного спору не застосував норми матеріального права, а саме норми Земельного кодексу України, які регулюють відносини щодо приватизації земельних ділянок, а керувався лише загальними нормами Конституції України та ст.321 ЦК України щодо регулювання відносин власності, хоча дана земельна ділянка перебуває в користуванні громадян, а не у їх власності, і повноваження щодо розпорядження нею належать виключно органу місцевого самоврядування.

З цих підстав просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.125-129).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. Так, сім`я ОСОБА_2 з березня 2013 року дійсно проживає в будинку АДРЕСА_3 , як вказано в апеляційній скарзі, на правах наймача. Дана сім`я користується житлом на підставі договору найму житлового приміщення від 05.03.2013 року, укладеного між нею, ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 строком на п`ять років. Отже, надуманим є посилання апелянта про придбання в неї якоїсь частини земельної ділянки погоджено з ОСОБА_2 , а також те, що розмежування земельних ділянок комісією Рівнянської сільської ради проводилося 01.02.2018 року в його інтересах, оскільки наведене не підтверджено відповідними доказами та не зазначено в акті комісії Рівнянської сільської ради. Також про ці домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 нічого не вказано і в рішенні Рівнянської сільської ради №20/13-07 від 15.03.2018 року, яке приймалося без їх участі. Апелянт не спростовує висновків суду про те, що оспорюваним рішенням сільської ради порушено її ( ОСОБА_5 ) право власності на домоволодіння, яке захищається ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України. Не відповідають нормам процесуального права посилання апелянта на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10.04.2019 року у справі №350/710/18. Так, апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду від 20.12.2018 року, пославшись на правові норми (ст.ст.116, 120,128 ЗК України, ст.321, 377 ЦК України) скасував рішення з підстав незалучення апелянта ОСОБА_5 як відповідача. Просить рішення апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 161-165).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року замінено відповідача Рівнянську сільську раду Рожнятівського району Івано-Франківської області у справі за позовом ОСОБА_4 до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, на Рожнятівську селищну раду Івано-Франківської області (а.с.208-209).

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Ошуста С.Є. , представників Рожнятівської селищної ради Шевчук Н.Й. і Джоголи Р.В., представника позивача ОСОБА_8 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2012 року є власником домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння в цілому складається з житлового дерев`яного будинку, житловою площею 28,8 кв.м, загальною площею 42,0 кв.м., позначеного в плані літерою «А», шопи, позначеною в плані літерою «Б», загальною площею 10,9 кв.м, стодоли, позначеної в плані літерою «В», загальною площею 15,9 кв.м, стайні, позначеної в плані літерою «Г», загальною площею 20,3 кв.м, стодоли, позначеної в плані літерою «Д», загальною площею 21,5 кв.м, вбиральні, позначеної в плані літерою «Ж», загальною площею 1,2 кв.м, криниці, позначеної в плані «1». Реєстрація права власності здійснена відповідно до порядку, визначеного законом та підтверджується витягом про реєстрацію прав №34689946 від 03.07.2012 року та технічним паспортом, складеним Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухомість 01.04.2004 року, реєстраційний номер 6104343 (а.с.14-18).

Зазначене домоволодіння належало спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 04.06.2004 року Рівнянською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету Рівнянської сільської ради від 10.02.2004 року за №12 та зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ 04.06.2004 року, номер запису 23 в книзі 1, реєстраційний номер 6104343 (а.с.14 - свідоцтво про право на спадщину за заповітом).

Згідно копії архівного витягу з рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Рівнянської сільської ради від 30 грудня 1993 року «Про затвердження заяв громадян сіл Рівня та Сл. Рівнянська на приватизацію земельних ділянок» за померлою ОСОБА_6 було закріплено земельну ділянку площею 0,38 га (а.с.23).

Зі змісту довідки виконкому Рівнянської сільської ради №415 від 18.06.2014 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 (колишній власник), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними погосподарської книги №3 обчислювалося 0,58 га землі (а.с.22).

З кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_4 , складеного ПП «Геоукрпроект» 29.11.2015 року, площа даної земельної ділянки, на якій розташовані житловий будинок, господарські будівлі та споруди складає 0,1021 га (а.с.24).

01 лютого 2018 року комісією Рівнянської сільської ради складено акт та схему розмежування земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено заїзд до земельної ділянки ОСОБА_5 . Комісією рекомендовано розглянути акт та схему розмежування земельних ділянок на черговій сесії сільської ради для затвердження та прийняття рішення. Встановлений заїзд до земельної ділянки ОСОБА_5 залишити без змін і в приватну власність не передавати. Заїздом користуватися обом сторонам рівноправно з дотриманням добросусідських відносин (а.с.10-12).

Рішенням Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 », (пункт один та два) затверджено акт земельної комісії від 01.02.2018 року та рекомендовано сторонам виготовити документацію по передачі земельних ділянок у власність для уникнення в подальшому спірних ситуацій (а.с.9)

З висновку експерта з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 від 12.09.2018 року встановлено, що за заявою ОСОБА_4 10 вересня 2018 року проведено інвентаризацію будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . За наслідками інвентаризації встановлено, що вказане будинковолодіння складається з господарських будівель і споруд, які відображені в технічному паспорті, виготовленому 01.04.2004 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації на ім`я ОСОБА_6 , а також відображені у цьому ж технічному паспорті при поточній інвентаризації, проведеній 06.02.2012 року на ім`я ОСОБА_4 , сарай (шопа) площею забудови 10,9 кв.м. та колодязь №1 глибиною 2,5 м/п входять до складу вищезгаданого будинковолодіння (а.с.19-21).

У план-схемі земельної ділянки, складеній за результатами зйомки від 2018 року ПП ОСОБА_10 відображено, що площа земельної ділянки під житловим будинком ОСОБА_4 та під господарськими будівлями в АДРЕСА_1 складає 0,0616 га та 0,0265 га відповідно. Площа запроектованої дороги до ОСОБА_5 складає 0,0132 га (а.с 26).

З фототаблиць встановлено, що на території означеного будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 розташований сарай (шопа) площею забудови 10,9 кв.м., колодязь №1 глибиною 2,5 м/п та новий колодязь (а.с.81-88).

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , в якому просила визнати незаконним та скасувати оспорювані пункти один та два рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області №20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ».

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.04.2019 року (справа №350/710/18) апеляційну скаргу Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області задоволено частково. Рішення Рожнятівського районного суду від 20 грудня 2018 року скасовано, ухвалено нове. В задоволенні позову ОСОБА_4 до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовлено (а.с.37). Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що при вирішенні справи місцевим судом не враховано, що оспорювань рішення сільської ради, стосується прав та обов`язків ОСОБА_5 , яку суд першої інстанції не залучив до участі у справі в якості співвідповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст.41 Конституції України 321 ЦК України, якими врегульовані правовідносини щодо права власності, встановивши, що зазначений у акті земельної комісії Рівнянської сільської ради від 01.02.2018 року та відображений у плані земельної ділянки заїзд до домогосподарства ОСОБА_5 проходить через земельну ділянку, на якій розміщені господарські будівлі, належні на праві власності позивачці ОСОБА_4 (шопа «Б» та криниця №1); земельний спір був вирішений без участі зацікавлених сторін, які завчасно не повідомлялись про час і місце розгляду спору, дійшов висновку, що оспорюваними пунктами рішення Рівнянської сільської ради порушено право власності позивачки на майно, що є підставою для задоволення позовних вимог шляхом відновлення порушеного права позивача.

Крім цього, судом встановлено, що позивачка понесла по справі судові витрати в розмірі 4836 грн. 80 коп, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 3618 грн., а тому у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки.

З такими висновками суду першої інстанції в цілому погоджується апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи.

Однак, суд, вирішуючи позов по суті спору, помилково застосував положення закону, які регулюють право власності, не врахувавши, що земельна ділянка не перебуває у власності позивачки.

При вирішенні даного спору апеляційний суд виходить з такого.

У судовому засіданні безспірно встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщене будинковолодіння по АДРЕСА_1 , успадковане позивачкою, перебуває у її користуванні. Право власності на землю позивачкою не оформлено. Її право користування земельною ділянкою не заперечується органом місцевого самоврядування.

Відповідач ОСОБА_5 успадкувала будинковолодіння, по АДРЕСА_1 і розташоване на земельній ділянці, суміжній із будинковолодінням позивачки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 .

Крім того, сторони у судовому засіданні не заперечували, що відповідач ОСОБА_5 є власником будинковолодіння по АДРЕСА_4 , яке розташоване на земельній ділянці, суміжній із земельними ділянками по АДРЕСА_5 .

Позивач стверджує, що доступ з громадської АДРЕСА_4 до будинковолодіння ІНФОРМАЦІЯ_2 а можливий через земельну ділянку по АДРЕСА_4 , яка належить відповідачці ОСОБА_5 , а також з іншої сторони поза межами земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивачки ОСОБА_4 .

В силу статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

За змістом статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування визначений статтею 159 ЗК України.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

У рішенні органу місцевого самоврядування або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання.

Так, вирішуючи земельний спір між особами, у користуванні яких перебувають земельні ділянки, органом місцевого самоврядування не враховано, що суміжним землекористувачем двох земельних ділянок є ОСОБА_5 . У оспорюваному рішенні не вмотивована необхідність порушення цілісності земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивачки ОСОБА_11 , не відображено чи є інша можливість забезпечення проїзду з вулиці громадського користування до земельної ділянки по АДРЕСА_6 , а не за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивачки.

Суд дійшов правильного висновку, що рішення органу місцевого самоврядування порушує права позивачки, не спрямоване на вирішення спору між землекористувачами, прийняте з порушенням процедури, визначеної Законом без участі позивачки. Але помилково мотивував його порушенням її права власності на землю.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Отже. з огляду на викладене, висновки суду першої інстанції по суті є вірними, а оскаржуване рішення підлягає зміні з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2020 року змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 26 квітня 2021 року.