Провадження № 2/359/674/2021
Справа № 359/5840/20
14 квітня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, -
29 липня 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом, яким просять : встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 її співвласниками наступним чином : виділити у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16,2 кв.м та лоджію площею 1,9 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 13,7 кв.м.; місця загального користування (загальна площа яких становить 22,1 кв. м.), а саме : кухню площею 8,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 8,2 кв.м., вбудовану шафу площею 1,9 кв.м. залишити у спільному користуванні пропорційно часток співвласників.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачам та відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить по 1/3 частці квартира АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 53,9 кв.м. та складається з двох кімнат. На даний час позивачі фактично позбавлені можливості користуватися вказаною квартирою, оскільки відповідач займає дві кімнати у квартирі, при цьому не сплачує витрат на утримання даного житла, внаслідок чого систематично утворюється заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг, яку позивачі змушені погашати самостійно. В добровіль-ному порядку визначити порядок користування квартири відповідач відмовляється, тому змушені звернутися до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 вересня 2020 року на 14 год. 00 хв. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
Позивачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Натомість, подали заяву, якою позов підтримали і просили задовольнити.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань, відзиву на позов до суду не направив.
Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечують і позивачі.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.
Згідно ч. 2-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Учасники справи, відповідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить по 1/3 частці квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 22.06.2017 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Бровченко С.О. та зареєстровано в реєстрі за № 3-736 та №3-739, а також копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності за № 90291872 та № 90292183 (а.с. 10-13).
З копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа квартири становить 53,9 кв.м. та складається з двох кімнат житловою площею 29,9 кв.м., у тому числі : 1 кімната 13,7 кв.м., 2 кімната 16,2 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,2 кв.м., коридору площею 8,2 кв.м., вбудованої шафи площею 1,9 кв.м., лоджії площею 1,9 кв.м. (а.с. 14-15).
Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використо-вувавтися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використову-вати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З матеріалів справи вбачається, що позивачі позбавлені можливості користуватися квартирою, оскільки відповідач займає дві кімнати у квартирі, при цьому не сплачує витрат на утримання даного житла, внаслідок чого систематично утворюється заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг, яку позивачі змушені погашати самостійно.
Суд також враховує ту обставину, що доказів протилежного чи відзиву на позов, які б спростували твердження позивачів ОСОБА_3 до суду не подав.
Враховуючи, що сторони у справі як співвласники квартири не домовилися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою у спосіб, запропонований позивачами.
Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного, з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681 грн. 60 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 358, 383 ЦК України, ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89,133
141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.
Встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 її співвласниками наступним чином :
- виділити у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16,2 кв.м. та лоджію площею 1,9 кв.м.;
- виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 13,7 кв.м.;
- місця загального користування (загальна площа яких становить 22,1 кв. м.), а саме : кухню площею 8,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор площею 8,2 кв.м., вбудовану шафу площею 1,9 кв.м. залишити у спільному користуванні пропорційно часток співвласників.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Копію заочного рішення суду негайно направити відповідачу ОСОБА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 23 квітня 2021 року.

Суддя Л.В. Яковлєва