Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05.05.2021 Справа №607/20292/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Грицай К.М.,

за участі секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника позивача Кожевнікової О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщеннямза адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 у своєму позові посилається на те, що відповідач у вказаній квартирі не проживає більше двох з половиною років, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не бере, особистих речей у квартирі немає, чим створює позивачу перешкоди у користуванні житлом та унеможливлює отримання субсидій. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Кожевнікова О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_2 та не проживає у квартирі АДРЕСА_2 близько трьох років.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23694966 від 28.08.2009 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно будинкової книги для прописки громадян, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 виданий ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» власнику ОСОБА_2 .

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтверджено, відсутність відповідача ОСОБА_3 тривалий час у квартирі АДРЕСА_2 , місце його перебування невідоме.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 після розірвання шлюбу перестав бути членом сім`ї позивача та не проживає у спірній квартирі понад один рік. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у спірній квартирі чи наявності перешкод у користуванні житлом суду надано не було.

З урахуванням того, що судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, не несе витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що призводить до порушення прав позивача на користування та розпорядження своїм майном, а тому її право підлягає поновленню шляхом задоволення позову.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 840,80 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складений 11.05.2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай