Справа № 661/4623/19
Провадження № 2/661/241/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

04 жовтня 2021 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретарів судового засідання - Антоненко І.О., Стіпліної К.А.,

позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

адвокатів - Таранцова С.П., Петренка А.П., Ярової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Нова Каховка, Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором позики від 20.08.2017 року в сумі 50000 доларів США, посилаючись на порушення боржниками своїх зобов`язань за даним договором.

В обґрунтування цих вимог позивач вказав, що 20.08.2017 року він уклав письмовий договір позики на суму 50000 доларів США для придбання ОСОБА_4 автомобіля марки Land Rover Range Rover Sport, який перебував у після аварійному стані, для ремонту та продажу цього транспортного засобу в подальшому, після чого відповідач зобов`язався повернути йому запозичені ним грошові кошти , але у всякому разі не пізніше, ніж до 20 серпня 2019 року, однак до теперішнього часу умов цього договору не виконав, в зв`язку із чим він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Одночасно ОСОБА_1 зазначив, що 12.10.2018 року шлюб між відповідачами - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний, а рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 08.05.2019 року їх майно поділено, в тому числі визнано за кожним право власності на 1/2 частку автомобіля марки Land Rover Range Rover Sport, білого кольору, 2015 року випуску, об`єм двигуна 2993, номер кузову НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 . Отже, ОСОБА_2 витратив його гроші на інтереси своєї сім`ї, що створює для подружжя однакові права та обов`язки за укладеним між ними договором позики, а тому він просить стягнути заборгованість з відповідачів солідарно.

Автоматичним судовим розподілом 01.10.2019 року справу № 661/4623/19 було розподілено в провадження судді Пилипенка С.В.

Ухвалою суду від 22.10.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.11.2019 року від ОСОБА_3 до суду надійшла письмова заява про заперечення проти проведення судового розгляду в порядку спрощеного провадження, а також її зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 20.08.2017 року з підстав, зазначених у ч.ч.1,5 ст.203, 215, 234 ЦК України, вимоги якої обґрунтовані зокрема тим, що неможливо ідентифікувати дату укладення цього договору, оскільки письмова розписка містить виправлення в ній, а також тим, що своєї згоди як дружина ОСОБА_2 на його укладення вона не надавала. ОСОБА_3 також вказала, що пред`явлена ОСОБА_1 боргова розписка є, на її думку фіктивною, оскільки була виготовлена з метою уникнення ОСОБА_2 зайвих матеріальних витрат у вигляді поділу їх спільного майна подружжя, у дійсності ж ОСОБА_1 будь-яких грошей їм не позичав, крім того, даних про те, що ними був куплений саме автомобіль, вказаний у розписці, відповідачами суду не надано.

Одночасно ОСОБА_5 просила суд призначити по справі судово-технічну експертизу для встановлення часу виконання боргової розписки ОСОБА_2 ..

Ухвалою суду від 11.12.2019 року заяву ОСОБА_3 проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суддею Пилипенком С.В. було задоволено та здійснено перехід до її розгляду за правилами загального позовного провадження.

Також, ухвалою суду від 24.12.2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Петренко А.П., до ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним було прийнято судом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

13.01.2020 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від адвоката Таранцова С.П., який діяв в інтересах ОСОБА_2 та в якому він просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 в зв`язку із ненаданням останньою доказів на підтвердження обставин зазначених нею у запереченнях проти укладення договору позики 20.08.2017 року між її чоловіком та ОСОБА_1 , а також доказів на пітвердження доводів про фіктивність цього договору, оскільки жодні сліди виправлень у відповідній розписці відсутні.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року провадження у справі було зупинено в зв`язку із призначенням судом судово-технічної експертизи документів - розписки про позику коштів ОСОБА_2 у ОСОБА_1 від 20.08.2017 року для визначення давності її виготовлення.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 року справу було передано в провадження судді Бойко М.Є. у зв`язку із припиненням повноважень судді Пилипенка С.В..

Ухвалою суду від 10.02.2021 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні сторони вимоги своїх первісного та зустрічного позову відповідно повністю підтримали та просили їх задовольнити з викладених у них підстав, надавши суду усні пояснення, аналогічні зазначеним ними у своїх позовних заявах та відзивах.

При цьому ОСОБА_2 повністю вимоги первісного позову до нього визнав, вказавши, що не оспорює факту існування у нього боргу перед ОСОБА_1 .

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Петренко А.П. у судовому засіданні позовні вимоги до неї повністю не визнав. Вказав, що спірної розписки не існувало на час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі та на час придбання автомобіля. Вважає, що вона була написана після розірвання шлюбу та поділу судом спільного майна подружжя, тобто є фіктивною .

Ухвалою суду від 23.03.2021 року провадження було зупинено в зв`язку із призначенням по справі додаткової судово-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 16.07.2021 року провадження по справі відновлено.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні вимог зустрічного позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 власноручно написав розписку, в якій зазначив, що 20.08.2017 року він отримав від ОСОБА_1 50 000 доларів США, які зобов`язався повернути не пізніше, ніж 20 серпня 2019 року. Також, у цій розписці вказано, що гроші ОСОБА_2 запозичені для придбання автомобілю Land Rover Range Rover Sport , який перебуває у несправному стані після аварії, для його ремонту та наступного продажу.

Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.

Згідно із ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У відповідності із ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно із ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом факту укладення договору.

Згідно із ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В ході розгляду судом встановлено та визнано всіма учасниками справи, що до теперішнього часу зобов`язання, викладене у розписці від 20.08.2017 року ОСОБА_2 , не виконане, тобто грошові кошти ОСОБА_1 не повернуті.

Посилання ОСОБА_3 на те, що розписка від 20.08.2017 року виготовлена не у зазначену в ній дату, а набагато пізніше, щоб уникнути витрат, пов`язаних із поділом спільного майна подружжя, тобто договір позики є фіктивним, скільки його було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином та є недійсним з моменту його укладення , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачка по зустрічному позову не представила цьому належних та допустимих доказів.

Крім того, у відповідності із висновком експерта від 17.06.2021 року за №13056/21-34/19137-19146/21-34 за результатами проведення додаткової судово-технічної експертизи документів встановлено, що записи та підпис у розписці від імені ОСОБА_2 , датованій 20.08.2017 року, виконані кульковою ручкою(ручками) спорядженою пастою(пастами) синьо-фіолетового кольору. У цій розписці відсутні ознаки штучного зістарювання документів, її текст виконаний раніше червня 2018 року, більш точно встановити період її виконання не виявляється можливим у межах наданих зразків з урахуванням похибки наявних методик дослідження штрихів рукописних записів та підписів. Виконання рукописного тексту розписки від імені ОСОБА_2 , датованої 20 серпня 2017 року, у зазначену в цьому документі дату - 20.08.2017 року не виключається.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не надавала своєї згоди на укладення ОСОБА_2 договору позики, позичені ним кошти використані не в інтересах сім`ї, автомобіль, для придбання якого останній позичав кошти, не є тим, який придбано у дійсності, суд також вважає неспроможними з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений 26.02.2016 року (актовий запис відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області № 26).

19.09.2017 року ОСОБА_2 зареєстровано право власності на автомобіль марки Land Rover Range Rover Sport, білого кольору, 2015 року випуску, об`єм двигуна 2993, номер кузову НОМЕР_1 , д.н. НОМЕР_2 .

12 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний (актовий запис відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області № 41).

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року у справі № 661/5270/18 про поділ майна сторін як подружжя, встановлено, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя та визнано за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 його частку за кожним.

При цьому суд першої та апеляційної інстанції виходив з того, що вказаний автомобіль був придбаний під час перебування сторін у шлюбі, за кошти, взяті у борг у ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суди дійшли висновку про наявність правових підстав для поділу вказаного транспортного засобу як спільного сумісного майна подружжя.

Згідно із ч.4 ст.82 обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин та з огляду на положення частини третьої 61 СК України позику від 20.08.2017 року слід вважати спільними коштами подружжя: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожногодоказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню і з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути заборгованість за договором позики від 20.08.2017 року у солідарному розмірі 50 000 доларів США.

Оскільки судом задоволено первісний позов повністю, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, які складаються з 9605 грн, сплачених ОСОБА_1 у якості судового збору, в силу приписів ст.141ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках, тобто по 4802,50 грн. з кожного.

Витрати на проведення по справі судової експертизи в сумі 30 726,72 грн., понесені ОСОБА_3 , відшкодуванню не підлягають, оскільки у задоволенні її зустрічного позову судом відмовлено.

Виходячи із зазначеного та, керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20.08.2017 року у розмірі 50 000 доларів США, а також судові витрати по сплаті судового збору, у розмірі 4802,50 грн. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст.353-356 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 18.10.2021 року.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко