Ухвала

21 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 755/9713/15-ц

провадження №61-12242ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року

в указаній вище справі.

Дану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року наведені

ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, указану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку із наведення підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів на підтвердження наведених обставин пропуску строку, а також роз`яснено про наслідки її невиконання.

Мотивуючи ухвалу від 06 серпня 2021 року суд касаційної інстанції вказав на необхідність надання заявником відповідної довідки суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інших належних доказів в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.

На виконання вимог указаної вище ухвали суду касаційної інстанції заявником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у якій зазначено, що суди попередніх інстанцій їй не направляли копії судових рішень, ухвалений у справі. У матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо міжнародного відправлення судами рекомендованими повідомленнями указаних судових рішень на її поштову адресу, а також відсутня будь-яка інформація щодо направлення постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року на її електронну адресу.

Згідно із частинами третьою і четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підтвердження указаних обставин, надано копію титульної сторінки десятого тому даної цивільної справи та копію внутрішнього опису, які, як зазначає заявник, її прохання зробила позивач під час ознайомлення із матеріалами справи, оскільки у неї особисто такої змоги не було.

При цьому, відповідної довідки суду апеляційної інстанції про дату отримання ОСОБА_1 судового рішення апеляційного суду, про яку вказував суд касаційної інстанції в ухвалі 06 серпня 2021 року, заявником не надано.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року виготовлено 01 грудня 2020 року, а оприлюднено 03 грудня 2020 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що заявник підтримала апеляційні скарги ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_4 , до яких сама приєдналась.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 була обізнаною про розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

З матеріалів касаційного провадження слідує, що постановою Верховного Суду від 13 травня 2021 року касаційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 27 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду

від 30 листопада 2020 року залишень без змін.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Касаційна скарга на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду

від 30 листопада 2020 року третьою особою подана 07 липня 2021 року, тобто через тривалий час після перегляду справи в апеляційному порядку (майже 8 місяців).

Посилання заявника на: неотримання оскаржуваної постанови, територіальну віддаленість місця свого проживання, тривалу доставку поштових відправлень, встановлення на території України та Російської Федерації карантинних обмежень, відсутність можливості сплати судового збору, незнання української мови, звернення із заявою про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року, повернення даної заяви без розгляду у зв`язку з доволі швидким розглядом касаційної скарги

ОСОБА_2 , не свідчать про пропуск цього строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Зазначені у заяві обставини не можна вважати надзвичайними чи невідворотними подіями, що унеможливили подання заявником касаційної скарги протягом розумного строку.

Водночас, вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 06 серпня 2021 року щодо надання відповідної довідки суду апеляційної інстанції про дату отримання ОСОБА_1 судового рішення апеляційного суду, про яку заявником не виконано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що касаційна скарга подана поза межами строку на касаційне оскарження, оскільки заявник не підтвердила факт недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень та будучи обізнаною про оскаржувану постанову не вжила заходів щодо звернення з касаційною скаргою в передбачений законом строк.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи, що відсутні підстави вважати, що заявник була позбавлена можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги у передбачений процесуальним законодавством строк, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко