Справа №: 343/236/21
Провадження №: 2/0343/245/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , просить:

стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану їй майнову шкоду (збитки) вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в розмірі 2 662,24 грн., яка складає загальну вартість придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення і фактичних витрат, пов`язаних з лікуванням;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану їй немайнову (моральну) шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, в розмірі 20 000 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 серпня 2017 року близько 21.30 год. вона перебувала на узбіччі дороги неподалік від свого будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , де спалювала сухі бур`яни. В цей час до неї підійшла її сусідка, ОСОБА_2 , жителька с. Рахиня та вчинила з нею словесний конфлікт, через те, що дим з вогню проникав на території її господарства та в будинок. Під час цього конфлікту в ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на заподіяння їй тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 22.08.2017 року близько 21.30 год., на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, нанесла їй декілька ударів кулаками в ділянку голови , після чого штовхнула її в грудну клітку, від чого вона впала на землю, а сусідка , продовжуючи свої протиправні дії, нанесла їй декілька ударів ногами в ділянку тулуба та ніг, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців в тім`яній ділянці зліва, в ділянках обличчя, правого передпліччя, правого стегна, лівої гомілки, 1 -го пальця правої стопи, які, відповідно до висновку експерта № 63/106/17/132/106-Д/17/37/106/17/132/106-Д/17-Д від 16 вересня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Після нанесення їй ОСОБА_2 тілесних ушкоджень зранку наступного дня, 23.08.2017 року, вона звернулася за медичною допомогою до Долинської ЦРЛ. За результатами огляду лікарі встановили діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку». Направлена на стаціонарне лікування в Долинській ЦРЛ.

12.09.2017 року вона пройшла обстеження на апараті комп`ютерної томографії.

15.09.2017 року їй було призначено системне лікування.

Таким чином, з 23.08.2017 року по 18.09.2017 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ, після чого продовжувала амбулаторне лікування .

По факту нанесення їй тілесних ушкоджень щодо ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження № 0000523, матеріали якого передано на розгляд до Долинського районного суду.

За результатами розгляду справи Долинським районним судом під головуванням судді Лицура І.М. 19.11.2020 року було постановлено вирок, яким:

ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, закриття провадження у справі з підстав закінчення строків давності не є реабілітуючою обставиною для особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, що дає їй підстави для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальних і моральних збитків, завданих злочином.

Вважає, що своїми протиправними діями ОСОБА_2 завдала їй як матеріальної, так і моральної (немайнової шкоди).

Щодо матеріальної шкоди, то вона складається з: шкоди, завданої її здоров`ю, яка виявляється у витратах на придбання ліків, проходження діагностики та медичних обстежень, харчування, інші лікарняні витрати, дорожні витрати та ін., які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню відповідачкою у повному обсязі.

Загальна сума матеріальних збитків, завданих відповідачкою її здоров`ю, яка документально підтверджена чеками і квитанціями на придбання ліків та проведення діагностики, становить 2 662,24 грн.

Ці збитки не включають інші витрати, пов`язані з лікуванням, зокрема - транспортні, матеріальна допомога родичів, їхні витрати та ін.

Моральні збитки (шкода), завдані їй відповідачкою полягають в наступному:

фізичному болю та психологічному приниженні в момент завдання їй тілесних ушкоджень відповідачкою, коли вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Будучи вже в пенсійному віці за все своє життя вона ніколи ні з ким не мала навіть серйозного словесного конфлікту, її ніколи за спільне життя не вдарив чоловік, тому побиття її відповідачкою було для неї справжнім шоком. Від фізичного болю і психічного стресу в неї значно піднявся артеріальний тиск, в результаті чого вона не змогла заснути до ранку наступного дня;

у моральних та фізичних стражданнях, які спричинили негативні зміни у її житті відразу після події вказаного злочину, вчиненого відповідачкою, щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя через біль і необхідність постійного лікування, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, почуття образи, обурення, приниженої гідності через аморальне відношення відповідачки, побоювання щодо майбутнього стану свого здоров`я.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, витрати часу не тільки на лікування , але й проведення правових заходів, пов`язаних з неодноразовими поїздками до Долинського ВП, поліцію в м.Івано-Франківську, пошук адвоката для надання правової допомоги , необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання, зокрема щодо сплати судових зборів.

В результаті травм, нанесених відповідачкою, вона була вимушена проходити лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування вона почувалась незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення).

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, вона досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення зверхньою і цинічною поведінкою відповідачки, яка за весь період від часу нанесення їй тілесних ушкоджень не те, що не відшкодувала їй жодної копійки, але навіть і не вибачилась за скоєне.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: постійних головних болів, порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, тривога з приводу майбутнього, які мають місце по сьогоднішній день.

Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, головокружіння, тошноти і рвоти, необхідність дотримуватися дієти, виключення носіння вантажів, обмеження фізичної активності на найближчі роки.

Таким чином, завдані їй відповідачкою моральні збитки оцінює в 20 000 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кажук В.Б.(ордер серії ІФ №080804 а.с.25, договір про надання правничої допомоги а.с.21), в судовому засіданні позовні вимоги зменшили, просили, у зв`язку з добровільним відшкодуванням 23.04.2021 року заподіяної відповідачкою матеріальної шкоди в сумі 2662.24 грн., ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 5000 грн. заподіяної моральної(немайнової) шкоди та витрати за надання правової допомоги адвокатом в розмірі 5000 грн., про що подали відповідну заяву (а.с.40).

Відповідачка ОСОБА_2 , в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнала, суду пояснила, хоч вироком Долинського районного суду від 19.11.2020 року її визнано винуватою, однак справа закрита у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вказаний вирок , вона не оскаржувала. Позивачку вона не била, а відповідно не заподіяла останній будь-яких моральних страждань. У неї на утриманні є неповнолітні діти, а тому вона не має можливості відшкодовувати моральну шкоду. Адвоката вона не наймала, тому на її думку, немає підстав і для стягнення з неї витрат за правову допомогу. Просила у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, наданими в судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов, з врахування заяви про зменшення позовних вимог, підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

За приписами ст. 23, ч.1 ст.1167, ч. 2 ст. 1177 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 року, у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000523 від 25.08.2017 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700,00 гривень.Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.(а.с.18).

Потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні є позивачка по справі - ОСОБА_1 .

Цивільний позов потерпілою в кримінальній справі - не заявлявся.

Згідно положень ст.44 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку КК виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України не слід вважати реабілітуючими.

Вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 року, встановлено, що "22 серпня 2017 року близько 21.30 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на узбіччі дороги неподалік від свого будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 , де спалювала сухі бур`яни. В цей час до неї підійшла її сусідка ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_2 та вчинила з нею словесний конфлікт, через те, що дим з вогню проникав на території її господарства та в будинок. Під час цього конфлікту в ОСОБА_2 виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 22.08.2017 року близько 21.30 год., на грунті неприязних відносин, діючи умисно, нанесла декілька ударів кулаками в ділянку голови ОСОБА_1 , після чого штовхнула її в грудну клітку, від чого потерпіла впала на землю, а ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії, нанесла їй декілька ударів ногами в ділянку тулуба та ніг, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синців в тім`яній ділянці зліва, в ділянках обличчя, правого передпліччя, правого стегна, лівої гомілки, 1-го пальця правої стопи, які, відповідно до висновку експерта № 63/106/17/132/106-Д/17/37/106/17/132/106-Д/17-Д від 16 вересня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я."

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд, вирішуючи даний позов, враховує, що позивачка ОСОБА_1 внаслідок кримінально протиправних дій відповідачки ОСОБА_2 , отримала тілесні ушкодження, в результаті чого проходила лікування в закладі охорони здоров`я. Позивачкою доведено, що внаслідок кримінального правопорушення, яке вчинила ОСОБА_2 , їй було завдано фізичного болю, відбулись зміни звичного способу її життя, що потребувало додаткових зусиль для його влаштування, вона переносить душевні страждання та психологічний дискомфорт, таким чином їй була завдана моральна шкода.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачці, суд виходить з того, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_1 зазнала душевних страждань, у позивачки довший час був порушений звичний для неї устрій життя. Вона змушена була нервувати, оскільки в результаті кримінально протиправних дій відповідачки понесла непередбачувані матеріальні витрати на лікування та зазнала фізичних страждань, що також вплинуло на психологічний стан позивачки та вимагало від неї затрату додаткового часу та зусилля, для захисту своїх порушених прав.

Тому враховуючи характер правопорушення, глибину страждань позивачки, майновий стан відповідачки та вимоги розумності і справедливості суд вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити у сумі 3200 гривень, який слід стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 .

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивачки щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до її збагачення, а тому позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Щодо стягнення понесених витрат впозивачки на правову допомогу суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено ст.ст.15,60,62 ЦПК України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», правничу допомогу в суді може надавати адвокат, повноваження якого як представника посвідчується довіреністю або ордером.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнта. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини справи. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Кажуком В.Б. відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 15 листопада 2019 року та ордеру серії ІФ 080804 (а.с.21, 25).

ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_3 на підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу було надано акт виконаних робіт від 15.02.2021 року (а.с.23), квитанцію №9 від 15.02.2021 року (а.с.24) .

З вказаного акту виконаних робіт вбачається, що розмір гонорару: за представництво інтересів клієнта під час досудового розгляду справи, подання запитів склав 1600 грн.; представництво інтересів клієнта в суді у кримінальній справі №343/535/20 - 800,00 грн.; правнича допомога пов`язана з підготовкою до складання цивільного позову - 300,00грн.; складання позову - 1600,00грн.; представництво інтересів позивача в суді - 700,00грн.

Однак, щодо витрат на правову допомогу, які позивачка понесла в ході розгляду кримінального провадження №343/535/20 у розмірі 2400,00 ( 1600 грн.+ 800 грн.) гривень, суд не вбачає підстав для їх відшкодування у даному цивільному провадженні, оскільки згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду , викладеної у постанові від 17 червня 2020 року по справі №598/1781/17, КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Питання про розподіл процесуальних витрат може вирішити відповідно до положень ч.5 ст. 534 КПК України ,суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

З урахуванням наведеного, суд звертає увагу на те, що позивачка ОСОБА_1 не позбавлена права вирішити питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу понесених нею в ході розгляду кримінального провадження №0000523 від 25.08.2017 року в порядку ч.5 ст. 534 КПК України шляхом звернення до Долинського районного суду, яким винесено вирок від 19.11.2020 року в справі №343/535/20.

Дослідивши перелік наданих послуг та робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторони позивача , суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2600,00 грн., що знайшла підтвердження наданими позивачкою письмовими доказами.

Окрім цього, позивачка при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню 908,00 грн.

На підставі вище викладеного, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, ст.ст. 23,1167,1177 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,13, 82, 41,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої злочином - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 коп. витрат за надання правової допомоги адвокатом згідно квитанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідачка : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш