465/7886/20
2/465/1809/21
У Х В А Л А

судового засідання

07.05.2021 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю. М., вивчивши матеріали позовної заяви Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що як суддя підлягаю самовідводу з наступних підстав.

Так, суддя Ванівськию Ю. М. працює суддею Франківського районного суду м. Львова, а відповідач ОСОБА_1 донедавна теж працював суддею цього суду, а відтак дана обставина може викликати сумнів у безсторонності, об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Отже, з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, у зв`язку з чим, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, суд

постановив:

Самовідвід судді Ванівський Ю. М. при розгляді цивільної справи за позовом Територіального управління державної судової адміністрації України в Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.

Матеріали судової справи № 465/7886/20 (судове провадження № 2/465/1809/21) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Ванівський Ю. М.