РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2021 рокуСправа №451/1030/20
Провадження № 2/451/260/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю позивача

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1030/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

09 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що посвідчується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 серпня 1995 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області. На день своєї смерті ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 , про що зазначено у довідці Вузлівської сільської ради Радехівського району №712 від 24.06.2020 року, із померлою проживали і були зареєстровані: ОСОБА_1 (позивач у справі), ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ). За життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження на випадок своєї смерті не складала, а відтак за результатом її смерті відкрилася спадщина за законом у склад якої, окрім іншого, увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 2,8011 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та на які 07 грудня 2005 року, тобто після смерті спадкодавця, був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 349847. Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , як один із претендентів на спадкову масу (донька ОСОБА_8 ), прийняла належну померлій спадщину шляхом взяття на себе відповідальність за зберігання правовстановлюючих документів ОСОБА_3 , що в розумінні вимог ст. 549 ЦК УРСР, норми якого були чинними на момент виникнення правовідносин, свідчить про фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном. ОСОБА_6 був одружений із ОСОБА_7 , про що, значиться у Свідоцтві про одруження серії НОМЕР_2 , виданому 04.11.1959 року. 03 вересня 2005 року мій батько ОСОБА_6 помирає (копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 додається). Відповідно до відомостей, викладених у довідці Вузлівської сільської ради №710 від 14.06.2020 року, ОСОБА_6 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 та із ним проживали і були зареєстровані ОСОБА_7 , син ОСОБА_9 (позивач у справі) та син ОСОБА_4 . Від імені померлого ОСОБА_10 заповіт не посвідчувався і спадкоємцями першої черги були його діти та дружина ОСОБА_11 . За життя батько отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №13-137183, який в силу суб`єктивних обставин він же і безповоротно втратив. Обставини, щодо наділення його батька правом на середню земельну частку (пай) площею 2,40 га, окрім обгрунтувань позивача стверджуються також і відомостями, викладеними у довідці Вузлівської сільської ради №730 від 01.01.2020 року. Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_3 помирає мати позивача - ОСОБА_7 (копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 додається). Відповідно до даних довідки Вузлівської сільської ради №711 від 24.06.2020 року, ОСОБА_7 проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 та спільно з нею проживали і були зареєстровані син ОСОБА_1 (позивач у справі) та син ОСОБА_4 .. Брат позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . У подальшому, за результатом відповідного звернення до державного нотаріуса Радехівського нотаріального округу із заявою про прийнятгя спадщини, позивач успадковує частину спадкової маси, зокрема належної ОСОБА_7 (копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34968930 додається). Як було зазначено вище, у склад спадкової маси, належної ОСОБА_3 , яку фактично прийняла ОСОБА_7 , увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,8011 га, на які Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №349847 був виданий після смерті спадкодавця. Так, Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт не можливо, як і не можливо видати такий не його власнику. Тобто в силу вимог закону пай не міг бути успадкованим ОСОБА_7 , як спадкоємцем першої черги за законом, однак, на який остання мала право за законом. Окрім цього, батьком ОСОБА_6 було втрачено і Сертифікат на право на земельну частку (пай). Наголошує, що вимоги нотаріуса, викладені у листах №161/02-14 від 28.04.2020 року та №176/02-14 від 04.05.2020 року, тобто надати певні правовстановлюючі документи, необхідні для оформлення спадкових прав, з підстав зазначених вище, позивач не має можливості. Таким чином, прийнявши спадщину за законом в цілому, позивач не в змозі оформити свої спадкові права, зокрема на земельну ділянку загальною площею 2,8011 га та право на середню земельну частку (пай), а відтак більш дієвих засобів, як звернення до суду, за захистом свої невизнаних прав, він не має.

У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить постановити рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, просить розглянути справу без її участі та прийняти рішення про задоволення вимог в повному обсязі (а.с.44-45).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 серпня 1995 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13).

Факт, що ОСОБА_12 - дочка ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданим повторно; копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 04.11.1959 року (а.с.20,28).

Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №349847, виданого 07 грудня 2005 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року №841, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №28, встановлено, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8011 га, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала на праві власності ОСОБА_3 (а.с.16-16 зворот)

Згідно довідки №712 від 24.06.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ) дійсно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Спільно з нею на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.17).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , не довіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.46).

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_7 фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 12 лютого 2007 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.27).

Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем ОСОБА_7 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданим повторно 07 травня 1980 року (а.с.10).

Родинні відносини відповідача у справі із спадкодавцем ОСОБА_7 підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданим повторно 14 серпня 1968 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , виданого 02 лютого 1991 року (а.с.11-12).

Згідно довідки №711 від 24.06.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) дійсно проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Спільно з нею на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_9 , ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Від імені померлої виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.30).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син спадкодавця - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 25 лютого 2019 року Виконавчим комітетом Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 , виданого 23 березня 1967 року (а.с.32,33).

До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_7 , окрім іншого увійшло право на земельну ділянку, котра належала ОСОБА_3 згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №349847, виданого 07 грудня 2005 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року №841, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №28. Однак ОСОБА_7 хоча фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , та не оформила правовстановлюючі документи, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку було видано після смерті спадкодавця, що унеможивлює оформлення спадкових прав позивачем на вищевказану земельну ділянку в позасудовому порядку.

З листа Радехівської державної нотаріальної контори №161/02-14 від 28 квітня 2020 року констатовано, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, і належать гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 немає підстав, так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 349847, виданий відповідно до розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22.11.2005, зареєстрований 07 грудня 2005 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 28, тобто після її смерті, а відповідно до ст.9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю (а.с.18).

Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 03 вересня 2005 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.19).

Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданим повторно 07 травня 1980 року (а.с.10).

Родинні відносини відповідача у справі із спадкодавцем ОСОБА_6 підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданим повторно 14 серпня 1968 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , виданого 02 лютого 1991 року (а.с.11-12).

Згідно довідки №710 від 24.06.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, встановлено, що ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) дійсно проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Спільно з ним на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_9 , ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Від імені померлого виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.26).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла дружина спадкодавця - ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 12 лютого 2007 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 04 листопада 1959 року (а.с.20,27).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син спадкодавця - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 25 лютого 2019 року Виконавчим комітетом Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 , виданого 23 березня 1967 року (а.с.32,33).

Відповідно до довідки №730 від 01.07.2020 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради вбачається, що ОСОБА_6 (помер) відповідно до рішення II сесії XXIII скликання Вузлівської сільської ради від 05 червня 1998 року №1 «Про внесення змін в рішення VI сесії XXII скликання Вузлівської сільської ради від 25 грудня 1996 року « Про затвердження списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай )», включений в списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) Вузлівської сільської ради. Площа паю 2,40 га. Відповідно до записів у Книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності па землю (СЗЧ), гр. ОСОБА_6 видано сертифікат серії ЛВ № 13-137183 (запис №601) (а.с.24).

З листа Радехівської державної нотаріальної контори №176/02-14 від 04 травня 2020 року встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що належить гр. ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 немає підстав, так як не надано жодного документа, що підтверджує наявність такого майна, право власності на яке було зареєстроване у встановленому законодавством порядку (а.с.25).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206, 211,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_11 , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,8011 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 2,4329 га із кадастровим номером :08:000:0043 та площею 0,3682 га із кадастровим номером :11:000:0179, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_3 , відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №349847, виданого 07 грудня 2005 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 22 листопада 2005 року №841, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №28, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_11 , право на земельну частку (пай) розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району, в поряду спадкування після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_12 , жительки АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_11 , жителя АДРЕСА_1 ), судовий збір в розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 травня 2021 року.