ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 692/1025/19
Провадження № 22-ц/821/774/21
Категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря: Анкудінова О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у складі: головуючого судді Чепурного О. П., повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті залишилась земельна ділянка розміром 3,02 га, що розташована на території Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області.

Зазначає, що він є спадкоємцем померлої відповідно до заповіту від 17.12.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 1025 приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Петраченком О. В.

Для отримання спадщини у встановлений строк він не зміг звернутися із заявою до нотаріальної контори, оскільки йому не було відомо про смерть ОСОБА_4 , так як вона останній час проживала не у Великому Хуторі, де було її постійне місце проживання. Вважає причину пропуску ним строку поважною.

10.07.2019 він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте йому було повідомлено, що ним було пропущено строк для прийняття спадщини. Спадкоємцем за законом ОСОБА_2 подана заява про прийняття спадщини.

Просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області, заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач дійсно міг не вчасно дізнатися про смерть ОСОБА_4 , адже він не є родичем померлої. Крім того, пропуску строку для звернення до нотаріуса сприяла та обставина, що відповідач звернувся до нотаріуса в останній день для подачі заяви про прийняття спадщини 27.06.2019, внаслідок чого нотаріус, який достовірно знав про наявність спадкоємця за заповітом, був позбавлений можливості вчасно повідомити позивача по справі про смерть ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

17 березня 2021 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне та неповне дослідження доказів, просила суд скасувати рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що позивачем не було доведено поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки наведені в позові та поясненнях позивача обставини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення цих дій.

Вважає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не було взято до уваги висновки Верховного Суду, які стосуються спірних правовідносин.

Зазначає, що посилання позивача на те, що нотаріусом не було виконано вимоги ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» є необґрунтованими, оскільки ним не було доведено, що нотаріус, який відкрив спадкову справу, знав або міг знати про його місце проживання чи роботи. Здійснення виклику спадкоємців за допомогою засобів масової інформації є правом, а не обов`язком нотаріуса.

Вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме: після закриття підготовчого провадження позивачем подана, а судом прийнята довідка виконавчого комітету Великохутірської сільської ради №47 від 13.01.2020, а також задоволено клопотання про виклик та допит свідків.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31 березня 2021 року в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 07 квітня 2021 року справу призначено до розгляду на 28 квітня 2021 року на 12:30 год.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно з копією Державного акта на право приватної власності на землю Серія ЧР №2-9-1562 ОСОБА_4 , на підставі рішення В. Хутірської сільської Ради народних депутатів від 20 квітня 2000 року № 4, належить земельна ділянка площею 3,02 га, розташована на території В. Хутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області (а.с. 7).

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого Драбівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 11 липня 2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Золотоноша Черкаської області померла ОСОБА_4 , про що складено актовий запис №379 (а. с. 4).

Згідно із заповітом від 17 грудня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Петраченком О. В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1025, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку площею 3,02 га, що розташована на території Великохутірської сільської радиДрабівського району Черкаської області, яка належить їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР №2-9-1562, ОСОБА_3 (а.с. 5).

Із довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 13.01.2020 №47, вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на день смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 63).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 02.07.2019 № 1059, ОСОБА_4 на день смерті була постійним жителем с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області (а.с. 94).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Петраченка О. В. від 13.09.2019 №310/01-16, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті померлої ОСОБА_4 є ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що також підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №57549915 від 13.09.2019 (а.с. 23).

На запит суду 10.02.2020 приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Петраченком О. В. надано копію спадкової справи №76/2019 заведеної 02.07.2019 після смерті ОСОБА_4 (заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копія паспорта ОСОБА_2 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копія довідок Великохутірської с/ради від 02.07.2019 за №1059, №1060, копія позовної заяви ОСОБА_3 ) (а.с. 84-95).

Із спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася ОСОБА_2 , яка була дочкою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження, ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини не подавав, а лише подав копію позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно копії паспорту ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 21 квітня 1980 року (а.с. 9).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є засновником СТОВ Агрофірма «Агромакс» (32506713), види діяльності, зокрема, вирощування зернових культур (крім рису, бобових культур і насіння олійних культур (основний), допоміжна діяльність в рослинництві, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (а.с. 116-117).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним ч. 1 ст. 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Такими причинами є, зокрема, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_1 зазначав, що він є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 з 17 грудня 2011 року, адже саме 17 грудня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 3,02 га, що розташована на території Великохутірської сільської ради, заповіла ОСОБА_3 .

Отже, з 17 грудня 2011 року позивач був обізнаний із наявністю заповіту, а до матеріалів позовної заяви додав копію заповіту.

Як підставу для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вказував на необізнаність про смерть спадкодавця ОСОБА_4 . При цьому, із матеріалів справи та показів свідків, зі сторони позивача, вбачається, що вони були знайомим із дітьми спадкодавця, одна з яких після смерті матері і прийняла спадщину, ОСОБА_2 . Також позивач був обізнаний, що з 2017 року ОСОБА_4 проживала в одного з дітей.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12). Отже, місцевий суд, з яким погодився касаційний суд, дійшов помилкового висновку про те, що незнання про смерть спадкодавця є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а відтак є підстави для визначення додаткового строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини. Разом з тим слід погодитися з висновком суду апеляційної інстанції про те, що причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку».

Аналогічний по суті висновок зроблено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2021 року у справі № 173/2002/18 (провадження № 61-198св20), від 05 квітня 2019 року у справі № 761/794/15-ц (провадження № 61-13789св18), від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц (провадження № 61-19401св18).

Будь-яких інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини позивач, звертаючись в суд, не зазначав та не надавав відповідних доказів.

Крім того, звертаючись в суд з даним позовом 17 липня 2019 року вказував, що до нотаріуса, з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звертався 10 липня 2019 року, проте жодного доказу на підтвердження вказаної обставини суду не надав. Також, позивач не надав доказів, що звертався до спадкоємця ОСОБА_2 з метою отримання письмової згоди на подачу заяви про прийняття спадщини нотаріусу.

Отже, в ОСОБА_3 були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, тому суд першої інстанції зробив помилковий висновок про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1152,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1152,60 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко