Справа № 214/8549/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 квітня 2021 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання - Гливук М.І.,
відповідач 1 - ОСОБА_2 ,
відповідач 2 - ОСОБА_3 ,
третя особа без самостійних вимог 1 - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, як орган опіки та піклування,
третя особа без самостійних вимог 2 - ОСОБА_4 ,
третя особа без самостійних вимог 3 - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/8549/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_6 , до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 , який також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
представники сторін:
від позивача - адвокат Сагайдак Денис Сергійович,
від третьої особи 1 - ОСОБА_7 ,
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Сагайдак Д.С., звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 , законним представником якого вона є, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. Так, ОСОБА_1 є користувачем житлового приміщення кв. АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі окрім неї також зареєстровано відповідача та її малолітнього сина. У квітні 2018 року ОСОБА_2 забрала свої особисті речі та разом із сином виїхала на постійне місце проживання до іншого житла. Відповідач ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні житла, не сплачує рахунків за комунальні послуги, не цікавиться житлом. Всю заборгованість з комунальних платежів, які нараховуються на ім`я відповідача та її дитини, сплачує позивач, що негативно впливає на її матеріальний стан. Окрім того, позивач має бажання оформити субсидію зі сплати комунальних платежів, а реєстрація відповідача та її дитини у кв. АДРЕСА_2 , створює перешкоди цьому. Оскільки позивачеві не відоме теперішнє місце проживання відповідача, відтак зняти з реєстраційного обліку у вказаній квартирі ОСОБА_2 та її дитини в досудовому порядку позивач не має можливості, тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР.
Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощеного позовного провадження.
Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сагайдак Д.С. не скористались, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, однак не з`явилась, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.
Треті особи, кожен окремо, також про час та місце проведення судового засідання повідомлені, до суду не з`явились, представник Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради наддала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, прийняття рішення у справі залишила на розсуд суду. ОСОБА_4 також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була отримана у користування від держави на підставі ордеру №4146 від 05 листопада 1983 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 як уповноваженого квартиронаймача, сім`я якого складається з трьох чоловік: чоловіка ОСОБА_8 та сина ОСОБА_4 (а.с.7).
Відповідно до довідки КОМ ДІС «НОВА КОМ» №9 від 24 листопада 2020 року (а.с.8), в зазначеному житловому приміщення зареєстровані: ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_4 - який є її сином (а.с.25), ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ) - її донька (а.с.22,23), ОСОБА_3 - онук, син ОСОБА_2 (а.с.24) та ОСОБА_5 - онук, син ОСОБА_4 (а.с.26).
При цьому, як слідує із акту від 25 листопада 2020 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 більше двох років не проживають у кв. 74 даного будинку, їх фактичне місце постійного проживання та/або перебування наразі невідомо (а.с.9).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у неприватизованій квартирі протягом тривалого часу без поважних причин, у зв`язку з чим втратили право користування цим житловим приміщенням.
Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між членами сім`ї уповноваженого наймача неприватизованого житлового приміщення, у зв`язку з чим регулюються ст.71 ЖК УРСР.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статі 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно з законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47 Конституції України).
Згідно із ч.4 ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до положень ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку.
З аналізу вказаної норми слідує, що наявність у особи статусу наймача або члена сім`ї наймача не є визначальним при вирішенні питання щодо їх права на користування житловим приміщенням та реєстрації в ньому. Обов`язковими умовами для цього є: 1) встановлення факту відсутності особи в займаному ним приміщенні понад встановлені законом строки, та 2) відсутність без поважних на те причин, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в п.9 Постанови Пленуму №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Разом з тим, положеннями ч.3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає.
З огляду на те, що відповідачі в житловому приміщенні, яке наразі перебуває у володінні та користуванні позивача, не проживають понад 6 місяців без поважних причин, а саме з 2018 року, квартиронаймачем відповідач ОСОБА_2 не є, дійсне місцезнаходження відповідача із сином не відоме, в той час як реєстрація їх місця проживання створює позивачеві перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи її майнові права, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленої позивачем вказаної негаторної вимоги та необхідність її задоволення із визнанням ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (зі змінами), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Аналогічні приписи містяться в п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207. При цьому, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 840 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.1).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_6 , - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, адреса місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 32.

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення складено та підписано 08 квітня 2021 року.

Суддя О.І. Євтушенко