ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1816/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №690/7/21 Категорія: 304090000 Линдюк В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л., Гончар Н.І.,

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 16.08.2014 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, водночас ОСОБА_1 порушила зобов`язання за договором, у зв`язку із чим станом на 10.11.2020 року має заборгованість в розмірі 21 997,30 грн, яка складається з наступного: 21 997,30 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 21 997,30 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.08.2014 року у розмірі 21 997,30 грн станом на 10.11.2020 року та судові витрати.

Заочним рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що викладені доводи позивача в позовній заяві, а також додатки долучені до неї, не підтверджують заявлені позовні вимоги, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, вважаючи його незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, АТ КБ «ПриватБанк» просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов банку задовольнити .

В мотивування апеляційної скарги вказує, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг , у зв`язку з чим підписала заяву від 16.08.2014 року. Кредит було надано шляхом встановленні кредитного ліміту на кредитну картку.

Позивачем було надано належні та допустимі докази по справі. Крім того, наданий також розрахунок заборгованості, в якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідного до кредитного договору і відповідачем ці докази не спростовані.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» , які викладені на банківському сайті складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Вказує, що на підтвердження своїх позовних вимог банк надав суду копію анкети-заяви, з якої вбачається персональна інформація про відповідача, а також інша інформація необхідна для отримання кредитної картки, отже, підписавши анкету-заяву банк і клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому.

Відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах і Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово і викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднуватися до таких умов , висловивши певним чином згоду на них.

Крім того, відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Саме на відповідача покладено обов`язок доведення, що він не був ознайомлений з Умовами та правилами та Тарифами банку.

Також суду першої інстанції надано до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача.

Доказів, що відповідача не було ознайомлено з Умовами та правилами , Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами відповідач не надав.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, АК КБ «ПриватБанк» відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року, АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа 19 березня 1992 року, основний вид економічної діяльності, 64.19 - інші види грошового посередництва .

У відповідності до банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, АТ КБ «ПриватБанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

16 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н.

В заяві, яка додана банком до позовної заяви, містяться лише персональні дані ОСОБА_1 , а також, що відповідач згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До позовної заяви позивачем у якості додатків до вказаного позову також долучені копії Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також розрахунок заборгованості за договором від 16.08.2014 року № б/н, довідку про видані ОСОБА_1 кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором № б/н станом на 12.11.2020 року та клопотання про огляд веб-сайту.

Так, згідно довідки про видачу кредитних карток, ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 дата відкриття 16.08.2014 року термін дії до 12/17, а також зазначено картки № НОМЕР_2 дата відкриття 25.10.2017 року термін дії 10/21.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) було встановлено наступні кредитні ліміти: з 16.08.2014 року - старт карткового рахунку, з 16 серпня 2014 року - 500,00 грн.; з 16 серпня 2014 року - 500,00 грн.; з 06 жовтня 2015 року - 250,00 грн.; з 15 жовтня 2015 року - 130,00 грн.; з 22 жовтня 2015 року - 0,00 грн.; з 22 червня 2016 року - 2 500,00 грн кредитного ліміту; з 24 травня 2017 року - 6 000,00 грн.; з 19 жовтня 2017 року - 11 000,00 грн.; з 18 грудня 2017 року - 16 500,00 грн.; з 13 серпня 2018 року - 22 000,00 грн; з 13 лютого 2020 року - 22 000,00 грн; з 25 лютого 2020 року кредитний ліміт - 22 000,00 грн; з 07 березня 2020 року - 22 000,00 грн; з 21 травня 2020 року - 22 000,00 грн; з 01 червня 2020 року - 0,00 грн.

З виписки про рух коштів ОСОБА_1 , міститься інформація про рух коштів за двома картками одночасно № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , а також, що відповідач користувалася кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитних карт, здійснювала платежі, перекази, купівля товарів (послуг) , а також поповнювала картку особисто та іншими особами.

До позовної заяви банк також додав розрахунок заборгованості за договором від 16 серпня 2014 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16 серпня 2014 року станом на 10 листопада 2020 року заборгованість ОСОБА_1 становить: 21 997,30 грн - заборгованість за тілом кредита, в тому числі: 0,00 - заборгованість за поточним тілом кредита; 21 997,30 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які надав позивач, погоджені відповідачем при підписанні заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, на яку послався суд.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки судом не встановлено підстави для існування та нарахування заборгованості, визначеної банком у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи наявність між сторонами кредитних правовідносин, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на наявність анкети-заяви відповідача від 16 серпня 2014 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, виписки про рух коштів, виданих на ім`я ОСОБА_1 , Витяг з Тарифів користування кредитна картка «Універсальна», довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16 серпня 2014 року станом на 10 листопада 2020 року.

Дослідивши зазначені документи як окремо, так і у сукупності, суд апеляційної інстанції встановив, що вони не підтверджують факт існування у ОСОБА_1 кредитної заборгованості саме на підставі укладеної з банком анкети-заяви відповідача від 16 серпня 2014 року, оскільки з виписки про рух коштів по рахунку, що міститься в матеріалах справи встановлено, що відповідач здійснювала витратні операції (купівля продуктів, товарів, оплата послуг, переказ коштів, зняття готівки, поповнення телефону та інше) , а також здійснювала поповнення карткового рахунку ( поповнення готівкою в терміналі, зарахування коштів на картку, зарахування суми вкладу з «Скарбнички», автоматичне погашення з власної картки), тому у відповідача відсутня заборгованості за тілом кредиту, оскільки фактично використані кошти відповідачем повернуті.

В анкеті-заяві від 16 серпня 2014 року не зазначено кредитний ліміт за платіжною карткою, проценти за користування кредитними коштами, термін дії кредитного договору, строк повернення кредитних коштів та відсутні відомості про видачу ОСОБА_1 кредитних карток.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на відповідача покладено обов`язок доведення, що він не був ознайомлений з Умовами та правилами та Тарифами банку не приймаються, оскільки одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Також не варті уваги доводи апеляційної скарги щодо незгоди суду першої інстанції із наданим банком розрахунку заборгованості та надання свого розрахунку, так як судом першої інстанції було надано оцінку розрахунку долученого до позовної заяви та здійснено перерахунок заборгованості із якого судом встановлено, що відповідачем було повністю погашене тіло кредиту. а тому у останнього відсутні зобов`язання перед банком.

З огляду на викладене, доводи АТ КБ «ПриватБанк» про наявність у ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, укладеним на підставі анкети-заяви від 16 серпня 2014 року, є безпідставними.

Таким чином, викладені у рішенні суду висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права судом першої інстанції застосовано правильно.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 20 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: