ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7157/21 Справа № 171/2105/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Кодрян Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

скаржник: ОСОБА_1

заінтересована особа: державний виконавець Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у теперішній час Покровський відділ державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дорошенко Тетяна Вікторівна

стягувач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року, яка постановлена суддею Кодрян Л.І. у місті Апостолово Дніпропетровської області та повний текст ухвали суду складено 28 травня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив суд зобов`язати державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) здійснити перерахунок розміру його заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №54382200 за період з 02 грудня 2016 року по 01 квітня 2021 року, виходячи із середньомісячної зарплати штатного працівника в Апостолівському районі Дніпропетровської області із вирахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору та скасувати постанову головного державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) по виконавчому провадженню № 54382200 щодо накладення на скаржника штрафу в розмірі 6 915, 24 грн. на користь стягувача.

В обґрунтування скарги зазначено, що Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 24 липня 2017 року видано виконавчий лист на виконання рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року про стягнення зі скаржника на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 зазначає, що на виконання вищевказаного виконавчого листа 26 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження №54382200 від 26.07.2017 року.

14 квітня 2021 року скаржник отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на користь стягувача ОСОБА_2 , станом на березень 2021 року, яка складає 87 252, 21 грн., однак вважає, що розмір його заборгованості за аліментами головним державним виконавцем визначено неправильно.

ОСОБА_1 зазначає, що дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості боржника без вирахування податків є неправомірними, а тому заборгованість підлягає перерахунку з врахуванням віднімання обов`язкових податків та зборів.

ОСОБА_1 зазначає, що факт нарахування заборгованості за аліментами, виходячи із середнього заробітку працівника в Апостолівському районі за періоди, коли він не працював та не перебував на обліку, як безробітний, не оспорюється, проте вважає, що обрахування такої заборгованості повинно здійснюватися виходячи із вказаних показників середньої заробітної плати із зменшенням її розміру на обов`язкові бюджетні платежі 19,5%., тому вважає, що висновок державного виконавця про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 квітня 2021 року, в сумі 87 252,21 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства, а розмір заборгованості повинен бути перерахований.

Крім того, скаржник вважає, що по виконавчому провадженню слід скасувати постанову про накладення на нього штрафу від 09 квітня 2021 року, оскільки накладення штрафу може бути застосоване щодо нього після розгляду даної скарги на дії державного виконавця.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду та постановлення нового судового рішення про задоволення його скарги у повному обсязі.

Зазначає про те, що Апостолівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) при визначенні розміру заборгованості з аліментів виходив із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості без вирахування податків та зборів (прибуткового податку та військового збору), що на думку скаржника, не відповідає принципу справедливості, рівності перед законом.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю доповідача, скаржника ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_6 , які кожен, окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто, з 02 грудня 2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.31-33).

Постановою Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 26 липня 2017 року відкрито виконавче провадження №54382200 на виконання виконавчого листа, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області 16 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто, з 02 грудня 2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.29).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , складеного головним державним виконавцем Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) - Дорошенко Т.В. розмір заборгованості, станом на 01 березня 2018 року, становив 14 522, 20 грн., а станом на березень 2021 року 87 252, 21 грн. (а.с.8).

Постановою державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) - Дорошенко Т.В. від 09 квітня 2021 року на боржника ОСОБА_1 на користь стягувача накладено штраф у розмірі 6 915,24 грн. за наявності заборгованості, розмір якої сукупно перевищує суму відповідних платежів за один рік з дня попереднього нарахування божнику штрафу та винесення відповідної постанови (а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні скарги про зобов`язання державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №54382200 за період з 02 грудня 2016 року по 01 квітня 2021 року, виходячи із середньомісячної зарплати штатного працівника в Апостолівському районі Дніпропетровської області із вирахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору, суд першої інстанції виходив з того, що під час розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 державний виконавець діяв відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», права заявника діями державного виконавця

не порушено, отже, немає підстав для задоволення скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині скасування постанови головного державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) по виконавчому провадженню № 54382200 щодо накладення на скаржника штрафу в розмірі 6 915, 24 грн. на користь стягувача, суд першої інстанції керувався ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективногого захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону,в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів ОСОБА_1 , який у період виникнення заборгованості за період з грудня 2016 року по березень 2021 року не працював та реальних доходів (реального заробітку) не отримував.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості

або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громодянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою України не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, у ч. 2 ст. 195 ЦПК України чітко визначено: заборгованість

за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається

та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат.

Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи

із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції

зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання

об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці

як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Стаття 6 ПК України визначає, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до статті 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платник податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості, як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 759/1727/16 та у Постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 664/2751/16-ц.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що під час розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , державний виконавець діяв відповідно до частини другої статті 195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки середня заробітна плата для місцевості м. Апостолово, із якої розраховуються аліменти який не працював на час розрахунку заборгованості, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості, як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що Апостолівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) при визначенні розміру заборгованості з аліментів виходив із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості без вирахування податків та зборів (прибуткового податку та військового збору), що на думку скаржника не відповідає принципу справедливості, рівності перед законом, оскільки, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється згідно з нормами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст. 195 СК України, відповідно до яких не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у відповідній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються з фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.

Згідно ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дорошенко Т.В. про накладення штрафу від 09 квітня 2021 року ВП №254382200, на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду та заборгованості зі сплати аліментів, за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 рік, тобто з дня нарахування попереднього штрафу, у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість, розмір якої збільшився на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, а саме на 34 576, 20 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік накладено штраф у розмірі 6915,24 грн. (а.с. 9).

У зв`язку з чим висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні скарги в частині скасування постанови головного державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Дніпро) по виконавчому провадженню № 54382200 щодо накладення на скаржника штрафу в розмірі 6 915, 24 грн. на користь стягувача, є вірним, оскільки відповідно до вимог ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року.

Головуючий:

Судді: