Справа № 460/2404/16-ц
Провадження №2/944/98/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карпин І. М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Яворівська міська рада про визнання власником майна за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання власником майна за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , яка до дня своєї смерті проживала в с.Бунів Яворівського району Львівської області. На момент смерті мати була єдиним членом (головою) колгоспного двору, до майна якого належав житловий будинок в с.Бунів Яворівського району Львівської області, загальною площею 88,2 кв. м., який був збудований у 1960 році. Чинним на момент смерті матері цивільним законодавством було передбачено, що в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу VІІ Цивільного кодексу України РСР (частина друга статті 563 Цивільного кодексу України РСР). Таким чином, після смерті його матері майно колгоспного двору мало спадкуватися на загальних засадах, які були визначені правилами розділу VII Цивільного кодексу України РСР. У визначений законом строк ніхто із спадкоємців матері спадщини не прийняв. Однак в перші роки після смерті матері він, його старший брат ОСОБА_5 та його сестра ОСОБА_6 , періодично або разом, або кожний окремо навідувалися до житлового будинку, який залишився після смерті матері, робили у ньому ремонт, наводили порядок на подвір`ї, обробляли город. Пізніше, за станом здоров`я, його брат та сестра перестали приїжджати в село Бунів на батьківщину. Приблизно з 2000 року він сам доглядає будинок та впорядковує присадибну земельну ділянку, які залишилися після смерті матері. Протягом двох десятків років він постійно оплачує за спожиту у будинку електроенергію та земельний податок за користування присадибною земельною ділянкою, у зв`язку з чим вирішив оформити право власності на спадкове майно після смерті матері. Однак, як виявилось із записів погосподарської книги, яка велася Бунівською сільською радою Яворівського району Львівської області житловий будинок АДРЕСА_1 числиться за його найстаршим братом ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його покійний брат ОСОБА_7 разом із сім`єю проживав в смт.Шкло Яворівського району Львівської області та зважаючи на свою зайнятість та сімейні обставини в с.Бунів не приїжджав, жодних коштів на утримання будинку не давав, витрат по оплаті комунальних послуг та сплату податків не ніс. Спадкоємець ОСОБА_7 - ОСОБА_3 після смерті свого батька також жодного разу не цікавився житловим будинком АДРЕСА_1 . Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. При цьому, якщо строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. На момент смерті матері право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку оформлене не було, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, тому просить визнати його власником садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 23.05.2016 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.06.2016 підготовку справи до судового розгляду завершено, справу призначено до судового розгляду.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 17.10.2017 №3304/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_8 з посади судді Яворівського районного суду Львівської області» та рішення зборів суддів Яворівського районного суду Львівської області від 18.12.2017 №14 матеріали справи передані судді Карпин І.М.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. від 22.12.2017 матеріали справи прийнято до провадження.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.09.2019 призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01.10.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.03.2021 до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено Яворівську міську раду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що коли померла мати, то він відмовився від спадщини в користь старшого брата. ОСОБА_7 успадкував житловий будинок після смерті матері, але будинком користувались усі: приїжджали до будинку, прибирали, обробляли город. Пізніше старші брат ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6 перестали приїжджати за станом здоров`я. З 2000 року він сам опікувався житловим будинком, оплачував послуги. Його брат ОСОБА_7 житловим будинком не цікавився. Він користується житловим будинком відкрито та безперервно. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні дала пояснення аналогічні доводам викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні 07.02.2020 представник відповідача пояснив, що ОСОБА_1 користувався житловим будинком з дозволу спадкоємців, спору немає, оскільки є процес спадкування.

В судове засідання представник третьої особи Яворівської міської ради не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України).

Згідно з п. 9 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Судом встановлено, що житловий будинок у АДРЕСА_1 фактично належав матері позивача - ОСОБА_4 . Господарство ОСОБА_4 відносилося до суспільної групи колгоспників і вона була останнім членом двору.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Бунів Яворівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть від 08.05.2014.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , про що подали заяви про прийняття спадщини в Яворівську державну нотаріальну контору 21.04.1988.

ОСОБА_5 , ОСОБА_1 відмовились від належних їм частки у спадщині після смерті матері в користь брата ОСОБА_7 . ОСОБА_6 відмовилась від належної їй частки у спадщині після смерті матері в користь сестри ОСОБА_10 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 ствердила, що після смерті матері від спадкування відмовилась в користь рідної сестри ОСОБА_10 . Брати відмовились в користь рідного брата ОСОБА_7 . Все це оформляли документально, а насправді домовились, що всі будуть користуватись спадковим житловим будинком. Сестра ОСОБА_11 проживає в Канаді до будинку не приїжджає. Брат ОСОБА_12 також житловим будинком не цікавився. Тривалий час за житловим будинком доглядає брат ОСОБА_13 , несе всі витрати по його утриманню.

Свідок ОСОБА_5 в суді показав, що відмовився з братом ОСОБА_13 від спадщини після смерті матері на користь рідного брата ОСОБА_12 . Сестра ОСОБА_14 відмовилась на користь сестри ОСОБА_11 . Домовились, що житловим будинком користуються всі разом. ОСОБА_15 брат житловим будинком не цікавився ніколи. Тривалий час за будинком доглядає брат ОСОБА_13 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Шкло Яворівського району Львівської області у віці 76 років, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті спадкова справа не заводилась, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Яворівського районного округу Бунтусової О.В. №96/01-16 від 07.05.2019.

Відповідач ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_7 , звернувся в Яворівський районний суд Львівської області із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , однак рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27.08.2020 в задоволенні його позовних вимог відмовлено.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

ОСОБА_7 після смерті матері відмовився від прийняття спадщини в користь рідного брата ОСОБА_7 . Після смерті матері спадщину прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . В подальшому між рідними братами та сестрами була домовленість про спільне користування житловим будинком у АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач ОСОБА_7 користувався житловим будинком після смерті матері на підставі домовленості із спадкоємцями, які прийняли спадщину, тобто йому було відомо про те, що майно належить іншим особам, які надали дозвіл йому таким користуватись.

Зміст статті 344 ЦК України встановлює, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності наступних умов у сукупності: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Крім того, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Фактично спірний житловий будинок успадкований ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 добровільно відмовився від права на спадкування, після успадкування спадкоємці не відмовлялись від права власності на спірний будинок.

Після смерті ОСОБА_7 позивач як рідний брат померлого мав право на спадкування, однак із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений строк не звертався. Фактично після смерті ОСОБА_7 спадщина не прийнята, спадкова справа не заводилась. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27.08.2020 у визначенні додаткового строку відповідачу ОСОБА_3 відмовлено.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не відкривалась. Відповідач ОСОБА_3 , який не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_7 , не може бути належним відповідачем у даному спорі.

Таким чином належними відповідачами у даному спорі є ОСОБА_10 та орган місцевого самоврядування, оскільки даний спір безпосередньо стосується прав та інтересів вказаних осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити , у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Суд зауважує, що відмова в позові з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача не перешкоджає особі, яка вважає, що її права порушені, звернутися до суду з позовом на загальних підставах із визначенням належного складу учасників справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Яворівська міська рада про визнання власником майна за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Яворівський районний суд Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.04.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_3 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_3

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору:

Яворівська міська рада

місцезнаходження: м.Яворів Львівської області вул.Львівська,15.

Суддя І.М.Карпин