ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 691/1428/20
Провадження № 22-ц/821/754/21
Категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2021 року (ухваленого в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області під головуванням судді Подороги Л.В., повний текст рішення складено 26 лютого 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 березня 2010 року, відповідач сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття.

ОСОБА_1 вказує, що на даний час їх син досяг повноліття і навчається на першому курсі денної форми навчання ДНЗ «Київське регіональне вище професійне училище будівництва» і вона не може сама повністю забезпечити повноцінне навчання та утримання сина з власних доходів, а відповідач має можливість надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання і просила Городищенський районний суд Черкаської області постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 , на свою користь, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення дитиною навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на утримання та на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до закінчення ним навчання, але не довше досягнення дитиною віку 23 років, починаючи з 17 грудня 2020 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущене до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_2 , як батько дитини, зобов`язаний утримувати повнолітню дитину на період її навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною віку 23 років, за умови можливості надання такої допомоги.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог та стягнення на користь повнолітнього сина аліментів в твердій грошовій сумі -1000 гривень.

За висновками суду, саме такий розмір аліментів відповідає критеріям розумності та справедливості і враховує інтереси повнолітньої дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 18 березня 2021 року ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням вимог матеріального права, просила скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді даної справи порушив принцип диспозитивності та вийшов за межі позовних вимог, у зв`язку із чим прийняв рішення , яким змінив порядок стягнення аліментів, зазначений позивачкою в позовній заяві. Визначивши розмір аліментів на користь повнолітнього сина в твердій грошовій сумі, суд не надав належної уваги тому, що позивачкою було заявлено вимогу про стягнення аліментів в частці від доходу відповідача. Будь-яких коректив до поданої позовної заяви стосовно зміни способу стягуваних аліментів, позивачкою заявлено не було.

Крім того, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції не врахував, що для стягнення аліментів та визначення їх конкретного розміру визначальним є не лише розмір доходу відповідача, а й витрати, що забезпечують реальні потреби повнолітньої дитини, пов`язані із продовженням нею навчання.

Відзив на апеляційну скаргу.

У своєму відзиві, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 12 квітня 2021, ОСОБА_2 ,не погоджуючись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 та вважаючи їх необгрунтованими,просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 13 липня 2010 року було розірвано.(а.с. 10)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03 січня 2003 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками дитини є сторони по справі (а.с. 6).

Рішенням Городищенського райсуду від 30 березня 2010 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини доходів, щомісячно, до досягнення дітей повноліття, починаючи з 09 березня 2010 року. (а.с. 9)

Дитина сторін після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживає із позивачкою, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги із сторони батька.

Відповідно до довідок ДНЗ «Київське регіональне вище професійне училище будівництва» від 23 листопада 2020 року за № 302 та від 29 січня 2021 року за № 23, ОСОБА_3 навчається на І курсі денного відділення за професією «Штукатур, лицювальник плиточник, маляр». Період навчання: з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2022 року. Навчається на бюджетній основі. Проживає у гуртожитку, оплата за проживання не здійснюється. Щомісячно отримує стипендію у розмірі 490,00 грн. (а.с. 13, 37)

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.

Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

Так, у пункті 18 постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Верховний Суд України роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак судова колегія вважає, що при визначенні способу стягнення аліментів судом порушено норми матеріального права, а саме ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України, згідно яких спосіб стягнення аліментів визначається саме за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 просила суд стягнути аліменти на період навчання дитини саме в частці від доходу відповідача, а не як визначив суд першої інстанції - в твердій грошовій сумі, що є одним із доводів поданої апеляційної скарги.

При цьому, будь-яких змін до поданої позовної заяви, які б стосувалися зміни способу стягуваних аліментів, матеріали справи не містять.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, змінив визначений позивачкою спосіб стягнення аліментів, визначивши та стягнувши з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

Враховуючи положення статей 182, 199, 200 СК України; позовні вимоги ОСОБА_1 ; матеріальну можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти на користь повнолітньої дитини; потребу дитини, яка продовжує навчання на денній формі у матеріальній допомозі; перебування на утриманні у відповідача іншої малолітньої дитини, судова колегія вважає, що наявні законні підстави для стягнення із відповідача аліментів на період навчання дитини, починаючи з 17 грудня 2020 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційні скарзі доводи є суттєвими та приходить до висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за подачу позовної заяви (908,00 грн.) та за подачу апеляційної скарги (1362,00) підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на утримання та на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не довше досягнення віку 23 років, починаючи з 17 грудня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави витрати по справі, що складаються із судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та із судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги в розмірі 1362,00 грн., а всього 2270,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 29 квітня 2021 року/