"30" квітня 2021 р. Справа № 363/1747/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Крезе О.О., та Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжріччя» про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2021 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжріччя» (далі ТОВ «Міжріччя») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден» (далі ТОВ «Рівер Гарден»), третя особа Вишгородська міська рада про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування державної реєстрації права власності.

Разом із позовною заявою позивачами подано заяву про забезпечення позову у якій просять суд: заборонити ТОВ «Рівер Гарден» () та особам, які діють в його інтересах здійснювати відчуження та передачу у користування иежитлової будівлі РП-7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 218), адреса: Київська область, Вишгородський район, с/рада Хотянівська шляхом заборони внесення змій до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та здійснення будь-яких реєстраційних дій стосовно реєстрації/перереєстрації права власності та інших речових прав щодо даного об`єкту нерухомого майна; заборонити ТОВ «Рівер Гарден» та особам, які діють в його інтересах використання, передачу у користування та відчуження майна, що розташоване в нежитловій будівлі РП-7 за адресою: Київська область, Вишгородський район, с/рада Хотянівська; заборонити ТОВ «Рівер Гарден» та особам, які діють в його інтересах доступ до нежитлової будівлі РП-7 за адресою Київська область, Вишгородський район, с/рада Хотянівська.

В обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову вказано, що

ОСОБА_1 у 2012 році за власні кошти було здійснено будівництво розподільного пункту на території Вишгородського району Київської області. Будівництво здійснювалося відповідно до робочого проекту «Електропостачання житлових будинків за адресою: с. Хотянівка Вишгородського району Київської області». Після завершення проведення робіт даний об`єкт був прийнятий до експлуатації відповідно до Акту технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію. Відповідно до пункту 2.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року (які були чинними на момент введення РП-7 в експлуатацію ОСОБА_2 ), межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і електропередавальною організацією (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін. 28 травня 2012 року позивачем ОСОБА_1 було отримано акт розмежування балансової належності електромереж, де його було вказано власником

РП-10 кВ №7. Вказана Розподільна підстанція відіграє визначальну роль у процесі здійснення електропостачання мешканцям котеджного містечка «Міжріччя». ТОВ «Міжріччя» є її орендарем та внесене до відповідного Акту розмежування балансової належності електромереж. 18 квітня 2021 року невідомими особами здійснено захоплення майна РП-7 шляхом злому вхідних дверей. Після прибуття на місце події поліції, захоплювачі представилися як представники ТОВ «Рівер Гарден» та надали витяг з реєстру прав на нерухоме майно, який містить назву об`єкта РП-7, але не містить жодних посилань на його місце розташування. Відсутні будь-які схеми чи кадастровий номер ділянки на якій знаходиться нібито належне їм майно (копія витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно додається). За фактом захоплення майна, належного позивачу та яке знаходиться у користуванні ТОВ «Міжріччя» Вишгородським РУП порушене кримінальне провадження №0000102 та здійснюється досудове розслідування. ОСОБА_1 та ТОВ «Міжріччя» позбавлені можливості використовувати належне їм майно, його захоплення не уповноваженими особами становить загальну загрозу громадській безпеці, життю і здоров`ю громадян, що потребує негайного реагування. ОСОБА_3 та ТОВ «Міжріччя» несуть відповідальність за належну експлуатацію вказаного обладнання.

На підставі зазначеного, позивачі вважають, що ефективними засобами забезпечення позову у цій справі є: встановлення заборони відповідачеві та особам, які діють в його інтересах щодо здійснення відчуження та передачі у користування нежитлової будівлі РП-7; заборона відповідачеві та особам, які діють в його інтересах щодо здійснення відчуження, передачі у користування та використання майна, яке знаходиться у нежитловій будівлі РП-7; заборона відповідачеві та особам, які діють в його інтересах щодо доступу до нежитлової будівлі РП-7.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Позов може бути забезпечений забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4 частини першої статті 150 ЦПК України).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові

«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня

2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ТОВ «Міжріччя» звернулися до суду з позовом до ТОВ «Рівер Гарден», третя особа Вишгородська міська рада у якому просить суд: витребувати з незаконного володіння ТОВ «Рівер Гарден» на користь ОСОБА_1 РП-10 Кв (РП-7) за адресою Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада; визнати протиправним та скасувати рішення по державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 квітня 2021 року (з відкриттям розділу), індексний номер 253347555 про реєстрацію права власності індексний номер 253347555 про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (РП-7), винесеного державним реєстратором Білич Оксаною Славівною (номер запису про право власності 41573275); скасувати державну реєстрацію права власності за № 41573275 від 16 квітня 2021 року на нежитлову будівлю (РП-7), загальною площею

45.5 кв.м. за ТОВ «Рівер Гарден» ().

Судом встановлено, що 20 вересня 2011 року ОСОБА_1 було укладено договір з ПАТ «АЕС «Київобленерго» про надання послуг з приєднання до електричних мереж

№ КК-00-10-0716 та отримано технічні умови до нього.

28 травня 2012 року ОСОБА_1 отримано Акт розмежування балансової належності електромереж № К08-0-0021, де його було вказано власником РП-10 кВ №7. Саме з травня 2012 року вказане майно почало використовуватись за призначенням у системі розподілу електроенергії.

Відповідно до пункту 2.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня

1996 року (які були чинними на момент введення РП-7 в експлуатацію ОСОБА_2 ), межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і електропередавальною організацією (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

На сьогодні, ТОВ «Міжріччя» є користувачем РП-10 кВ № 7 на підставі договору оренди укладеного між товариством та ОСОБА_1

13 листопада 2012 року ТОВ «Міжріччя», з метою забезпечення електричною» енергією фізичних осіб побутових споживачів електричної енергії, які підключені до електричних мереж ТОВ «Міжріччя», укладено Договір про постачання електричної енергії

№ 220057231, Актом розмежування балансової належності до якого визначено балансову належність та експлуатаційну відповідальність по РП-10 кВ № 7 за ТОВ «Міжріччя».

16 квітня 2021 року державним реєстратором Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області Білич О.С. здійснено державну реєстрацію права власності за №41573275 на нежитлову будівлю РП-7, загальною площею 45.5 кв.м. за TOB «Рівер Гарден» ().

Предметом позовної заяви ОСОБА_1 та ТОВ «Міжріччя» є визнання протиправним та скасування цього рішення та державної реєстрації права власності, витребування майна від ТОВ «Рівер Гарден».

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами дійсно виник спір.

Під час розгляду цієї позовної заяви підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на те, що 20 квітня 2021 року за повідомленням директора ТОВ «Міжріччя» ОСОБА_4 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про можливі самоправні дії з боку представників ТОВ «Рівер Гарден» щодо майна РП-7, а також предмет спору у цій справі, невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в частині збереження майна РП-7.

За таких обставин правильним та співмірним із заявленими вимогами є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ТОВ «Рівер Гарден» та особам, які діють в його інтересах використання, передачу у користування та відчуження майна, що розташоване у нежитловій будівлі РП-7, а також заборонивши ТОВ «Рівер Гарден» та особам, які діють в його інтересах, доступ до нежитлової будівлі РП-7, крім осіб, уповноважених на обслуговування вказаного об`єкту, до винесення судом остаточного рішення у справі.

А тому суд зазначає про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині вимог.

У іншій частині вимог заяви про заборону до набрання рішенням у даній справі законної сили ТОВ «Рівер Гарден» та особам, які діють в його інтересах здійснювати відчуження та передачу у користування нежитлової будівлі РП-7 шляхом заборони внесення змій до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та здійснення будь-яких реєстраційних дій стосовно реєстрації/перереєстрації права власності та інших речових прав щодо даного об`єкту нерухомого майна, суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки позивачами не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій щодо відчуження та передачі у користування нежитлової будівлі РП-7 іншим особам.

Керуючись вимогами статтями 149154, 157, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву позивачів ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Крезе О.О., та Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжріччя» про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжріччя» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден», третя особа Вишгородська міська рада про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування державної реєстрації права власності, шляхом:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден» () та особам, які діють в його інтересах використання, передачу у користування та відчуження майна, що розташоване у нежитловій будівлі РП-7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 218) за адресою: Київська область, Вишгородський район, с/рада Хотянівська;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден» () та особам, які діють в його інтересах доступ до нежитлової будівлі РП-7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 218) за адресою Київська область, Вишгородський район, с/рада Хотянівська, крім осіб, у встановленому законом порядку уповноважених на обслуговування вказаного об`єкту, до винесення судом остаточного рішення у справі.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя О.П. Лукач