Справа № 336/454/21
Провадження № 4-с/336/17/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 02.2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Савеленко О.А.

за участю секретаря судового засідання Невмиваки Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Світлої Лариси Володимирівни,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Світлої Л. В.

В скарзі заявник просиввизнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Світлої Л.В. зі складання розрахунку заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 60832294 від 20.01.2021 року. Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Світлу Л.В. здійснити повторний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 60832294 з урахуванням всіх без виключення квитанцій зі сплати грошових коштів на користь стягувана ОСОБА_2 у проміжок часу з 01.01.2009 року по 06.12.2019 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження № 60832294 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/6448/19 від 03.12.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Зазначений виконавчий лист видано в якості дубліката виконавчого листа у справі № 2-4259, рішення по якому набрало законної сили 07.02.2004 року. Листом від 13.02.2020 року вих. № 21698/10 державним виконавцем ОСОБА_4 повідомлено про те, що 26.10.2015 року у Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя було відкрито виконавче провадження № 49032986 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 15.09.2004 року та до повноліття дітей.

Станом на 13.02.2020 року виконавче провадження № 49032986 завершено згідно п.9 частини першої статті 39, статті 40 закону України «Про виконавче провадження».

Такі саме підстави закінчення виконавчого провадження № 49032986 зазначено у постанові старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Логвіна О.І. від 12.07.2018 року, яке надійшло на адресу ОСОБА_1 із супровідним листом від 12.07.2018 року № 26220/4. Зазначена постанова є чинною та стягувачем не оскаржувалась.

На думку заявника, зазначені факти свідчать про фактичне виконання виконавчого листа № 4259 виданого 29.12.2005 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про неможливість повторного пред`явлення такого виконавчого листа у будь-якому вигляді у тому числі в якості дубліката, для повторного примусового виконання.

Разом із тим, в межах виконавчого провадження № 60832294, ОСОБА_1 було надано довідки про розмір заробітної плати, щонайменше за останні десять років, та копії квитанцій на підтвердження сплати аліментів починаючи з 2004 року по 2019 рік включно.

З метою встановлення розміру фактичної заборгованості зі сплати аліментів, за умови наявності такої заборгованості, ОСОБА_1 через свого представника, звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із завою від 04.01.2021 р про перерахунок заборгованості.

У відповідності до розрахунку заборгованості від 20.01.2021 року, станом на 06.12.2020року, за ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 80 030,29 гривень. Аналіз зазначеного розрахунку, свідчить про неврахування державним виконавцем всіх квитанцій про сплату грошових сум ОСОБА_1 та значне перевищення сплачених боржником грошових коштів по відношенню до грошових коштів, які останній мав би сплатити у відповідності до розрахунку державного виконавця від 20.01.2021 року.

Отже, у поєднанні із відомостями щодо фактичного виконання рішення зазначеними у постанові про закінчення виконавчого провадження № .07.2018 року, а також наданими документами на підтвердження сплати відповідних грошових сум, є підстави стверджувати про фактичне виконання ОСОБА_1 рішення суду щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з останнього.

Розгляд скарги призначено на 02.02.2021 року.

02.02.2021 року розгляд скарги відкладено на 12.02.2021 року у зв`язку з неявкою державного виконавця. 12.02.2021 та 26.02.2021 року по справі оголошувались перерви для надання сторонами виконавчого провадження додаткових матеріалів.

26.02.2021 року ОСОБА_1 уточнив скаргу та просив визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Світлої Л.В. зі складання розрахунків заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 60832294 від 20.01.2021 року та 03.02.2021 року. Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Світлу Л.В. здійснити повторний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 60832294 з урахуванням всіх без виключення квитанцій зі сплати грошових коштів на користь стягувана ОСОБА_2 у проміжок часу з 01.01.2009 року по 06.12.2019 року та відомостей викладених у постанові про закінчення виконавчого провадження № 49032986 від 12.07.2018 року про фактичне виконання виконавчого листа № 2-4259 виданого 29.12.2005 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

23.03.2021 року розгляд скарги не відбувся через перебування головуючого на лікарняному. Справу відкладено на 13.04.2021 року.

13.04.2021 року ані заявник, ані його представник до суду не з`явилися, причини неявки не повідомили. Державний виконавець Світла Л.В. до початку розгляду подала заяву про розгляд скарги без її участі та клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Запорізького апеляційного суду від 23 лютого 2021 року.

У судових засіданнях заявник та його представник скаргу підтримали, просили задовольнити її у повному обсязі. Державний виконавець Світла Л. В. проти доводів, викладених в скарзі заперечувала, повідомила, що здійснила розрахунок на підставі всіх наданих боржником квитанцій, які можливо ідентифікувати. На підтвердження своїх доводів надала суду розрахунки заборгованості від 20.01.2021 року, 03.02.2021 року та від 10.03.2021 року, які також було направлено і представнику боржника. Окрім іншого зазначила, що розрахунки здійснено з урахуванням всіх доходів боржника та квитанцій наданих боржником. Щодо різниці в сумах заборгованості вказаних в розрахунках, пояснила, що розрахунок від 20.01.2021 року здійснено лише з урахуванням квитанцій наданих боржником та звітів «ТОВ «Сервіс-Флора», розрахунок від 03.02.2021 року здійснено окрім іншого з урахуванням інформації про інші доходи боржника не враховані у попередньому розрахунку у з в`язку з тим, що боржник не повідомив державного виконавця про всі види свого доходу. Після пред`явлення боржником декларації, розрахунок заборгованості буде перераховано.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Розглядаючи по суті порушені ОСОБА_1 в скарзі питання, з наданням правової оцінки заявленим вимогам про визнання неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, - суд зазначає наступне.

На виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист № 336/6448/19 від 03.12.2019 року виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше одного неоподаткованого податком мінімума доходів громадян, щомісячно, починаючи з 15.09.2004 року та до повноліття дітей. Зазначений виконавчий лист видано в якості дублікату. 20.01.2020 року державний виконавцем складено розрахунок заборгованості про розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 06.12.2019 року. 03.02.2019 року здійснено новий розрахунок заборгованості, оскільки попередньо державному виконавцю невідомо було про те, що боржник здійснює підприємницьку діяльність, даний факт не заперечувався боржником.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, відповідно до якої - виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника; розрахунок заборгованості - обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 26 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» звертає увагу судів на те, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

В площині розгляду скарги ОСОБА_1 перебуває вимога судового контролю за виконанням судового рішення, - заявлені вимоги зводиться до незгоди боржника з механізмом обчислення державним виконавцем заборгованості по аліментам, заявником (скаржником) оскаржуються дії посадової особи ОСОБА_4 щодо законності та вірності складеного нею розрахунку, - тому судова оцінка таких дій державного виконавця має бути надана лише у порядку визначеному розділом VII ЦПК України. Можливість, правильність та правомірність розгляду по суті скарг на дії державного виконавця, зокрема щодо законності здійсненого ним обрахунку заборгованості за аліментами, підтверджується і практикою касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 2-1071/05, провадження № 61-1512св17).

Суд акцентує увагу, що в межах провадження скарги на дії державного виконавця щодо механізму обчислення заборгованості у даній справі не визначається певний розмір, оскільки незгода з нарахуванням заборгованості в конкретній грошовій сумі, тобто оспорювання цієї суми заборгованості, є підставою для звернення особи із позовом в порядку позовного провадження

Так, згідно змісту скарги однією з підстав для визнання розрахунку заборгованості по аліментам неправомірним, - ОСОБА_1 зазначає те, що Шевченківським районним судом м. Зпроріжжя неправомірно видано дублікат виконавчого листа, за яким здійснюється стягнення. Однак такі доводи не можуть бути прийняті судом першої інстанції, оскільки згідно постанови Запорізького апеляційного суду від 23.02.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2020 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо прийняття до примусового виконання дубліката виконавчого листа № 336/6448/19 виданого 03.12.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя та відкриття виконавчого провадження - без змін.

Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено процесуального строку чи обмежень строками позовної давності пред`явлення стягувачем виконавчого листа про стягнення аліментів на примусове стягнення. За змістом ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Приймаючи такий висновок, суд враховує, що ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27.021991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Що стосується обґрунтування заявником ОСОБА_1 вимог скарги посиланням, що розрахунок заборгованості по аліментах здійснювався державним виконавцем без урахування добровільно сплачених заявником аліментів, - суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», - судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, відповідно до якої - виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника; розрахунок заборгованості - обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Під час розгляду скарги суд прийшов до переконання, що зазначені положення законодавства державним виконавцем при розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів було враховано, зокрема, всі здійснені платником аліментів платежі відображено державним виконавцем у поданому розрахунку.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби необхідно враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 вказаного Закону).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що державний виконавець діяла відповідно до вимог закону, у зв`язку з чим вимоги скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановлює ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі ст. 195 СК України, ч. 3, ч. 8 ст. 71, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Світлої Лариси Володимирівни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислення з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.А. Савеленко