Справа № 336/1020/20
Провадження № 2/336/154/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянувши у судовому засіданні, цивільну за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

19.02.2020 року Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулось до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Позовна заява обґрунтована тим, що між ПрАТ «ВФ Україна» (23.05.2017 р. перейменоване із ПрАТ «МТС Україна») та ОСОБА_1 було укладено: Договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_1 /73 від 01.08.2003 року з номером телефону НОМЕР_2 ; договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_3 від 22.10.2011 року з номером телефону НОМЕР_4 .

Посилаючись на ст. 33 Закон України «Про телекомунікації» Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» зазначає, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Також позивач зазначає, що станом на дату подання позовної заяви відповідач ОСОБА_1 не оплатив отримані ним послуги зв`язку ані самостійно, ані на підставі надісланих на його адресу рахунків. Після чого на адресу відповідача 26.01.2018 року була надіслана претензія № С 24/01 з проханням терміново сплатити суму заборгованості, проте ОСОБА_1 проігнорував дану претензію. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед ПрАТ «ВФ Україна» становить 19 011,20 грн.

Позивач наголошує на тому, що відповідачем було замовлено надання послуг міжнародного роумінгу, про що свідчить відповідна відмітка в графі на першій сторінці Договорів та особистий підпис абонента. Фактичне використання послуги міжнародного роумінгу було здійснено: 11.09.2017 о 19 год. 41 хв. 59 сек.; 12.09.2017 о 17 год. 48 хв. 56 сек.; 12.09.2017 о 17 год. 49 хв. 29 сек.; 12.09.2017 о 18 год. 27 хв. 11 сек.; 12.09.2017 о 19 год. 07 хв. 57 сек.; 12.09.2017 о 19 год. 08 хв. 29 сек.; 12.09.2017 о 20 год. 34 хв. 00 сек.; 12.09.2017 о 22 год. 05 хв. 22 сек. Зазначені обставини позивач підтверджує доданою до позову довідковою інформацією про надання послуг. При використанні послуг роумінгу абонент обслуговується у мережах закордонних операторів, з якими у ПрАТ «ВФ Україна» підписано договори про співпрацю. Рахунки за послуги роумінгу формуються на підставі отриманої від роумінг-партнерів інформації про сервіси, спожиті абонентом під час його перебування за межами України. Обмін докладною інформацією про події абонента у гостьовій мережі ( тип події, час, вартість), є процедурою, затвердженою GSM Асоціацією (GSMA), обов`язковою для усіх операторів мобільного зв`язку - членів GSMA. Коректність інформації проходить декілька етапів перевірки. У ПрТА «ВФ Україна» немає підстав не довіряти інформації, отриманої від роумінг-операторів. Позивач зазначає, що відповідно до п. 10.4 Договору, укладаючи договір відповідач автоматично погоджується з повним та безумовним прийняттям положень Договору/угод до нього та Умов користування, затверджених оператором. Водночас, згідно п.3.6 Договору, фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги, означає, що така послуга була замовлена автоматично. Згідно п 6.7 Договору облік переліку й обсягу споживання послуг ведеться автоматично за допомогою програмних засобів. До суду позивач надав також копію претензії від 26.01.2018 року, розрахунок суми заборгованості за договором, копії договорів та звіт по історії балансу абонента.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України позивач спершу звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача, проте ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року у справі № 336/5925/18 судовий наказ № 336/5925/18, пр. № 2-н/336/633/2018, виданий 18.10.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за заявою приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про стягнення заборгованості за надання телекомунікаційній послуг з ОСОБА_1 , було скасовано.

На підставі викладеного ПрАТ «ВФ Україна» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 19011,20 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2020 року відкрито провадження у зазначеній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07 квітня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 було надано до суду відзив, відповідно до змісту якого, відповідач вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки надані до суду копії Договорів хоч і містять його персональні дані, однак підпис у вказаних Договорах не відповідає особистому підпису ОСОБА_1 , тобто відповідач, зазначає, що вказані Договори він не підписував, відповідно на вказані в них умови не погоджувався, а отже взагалі не має договірних відносин з ПрАТ «ВФ Україна». Також відповідач зазначає, що не виїздив за межі України, не перебував за кордоном, та не користувався послугами роумінгу. До суду надає підтвердження того, що в період з 11.09.2017 року по 15.09.2017 року на листках непрацездатності, відрядження та відпустках не перебував, окрім того, надає табель обліку використаного робочого часу та підрахунку заробітку з місця роботи від 06.09.2017 року за вказаний період.

Ухвалою від 09.04.2020 р року задоволено клопотання відповідача та здійснено перехід з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження на розгляд за правилами загального позовного провадження.

Відповідач 07.04.2020 року надано до суду клопотання про витребування від позивача ПрАТ «ВФ Україна» оригіналів заяв та договорів, а також клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 06 травня 2020 року було задоволено клопотання відповідача та витребувані від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» оригінали заяви від 07.04.2015 року та оригінал заяви від 08.04.2015 року, договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_3 від 22.10.2011 року та договір про надання послуг мобільного зв`язку № 24/73 від 01.08.2003 року.

Ухвалою суду від 16 липня 2020 року по справі було призначена почеркознавча експертизу проведення якої було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19-А).

На вирішення експертизи поставлені наступні питання: - Чи виконано особисто ОСОБА_1 підпис у заяві від 07.04.2015 року (три рядки «підпис»), у заяві від 08.04.2015 року (три рядки «підпис»), у договорі про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № 24/21 від 22.10.2011 року (1-й аркуш договору рядок «Підпис абонента», наступний рядок «Не надаю згоду «Підпис абонента», наступний рядок «Дата підключення «Підпис». 2-й аркуш договору рядок «Підпис абонента». 3-й аркуш договору рядок «Підпис абонента»), а також у договорі про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № НОМЕР_1 /73 від 01.08.2003 року (1-й аркуш договору рядок «Підпис абонента», наступний рядок «Не надаю згоду «Підпис абонента», наступний рядок «Дата підключення «Підпис», 2-й аркуш договору рядок «Підпис абонента». 3-й аркуш договору рядок «Підпис абонента»).

Для проведення дослідження експертам били надані оригінал заяви від 07.04.2015 року, оригінал заяви від 08.04.2015 року, оригінал договору про надання послуг мобільного зв`язку № 24/21 від 22.10.2011 року та оригінал договору про надання послуг мобільного зв`язку № 24/73 від 01.08.2003 року. Окрім того, для проведення експертного дослідження були надані у розпорядження експерта оригінали документів з достовірно вільними зразками підпису ОСОБА_1 .

Після проведення експертизи до суду було надано відповідний висновок та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від представника позивача, адвоката Черкашина І.І., до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його уповноваженого представника.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представником відповідача ОСОБА_2 надана до суду заява про розгляд справи у їх відсутності, у задоволенні позовних вимог ПрАТ «ВФ Україна» просить відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що згідно з п. 1.2. Статуту ПрАТ «ВФ Україна» затвердженого Загальними зборами ПрАТ «МТС Україна», відповідно до протоколу № 38 від 28.04.2017 року, ПрАТ «МТС Україна» перейменовано у ПрАТ «ВФ Україна».

Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги зазначало, що між сторонами були наявні договірні відносини, а саме було укладено: Договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_1 /21 від 22.10.2011року з присвоєнням номеру телефону НОМЕР_5 та договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_6 від 01.08.2003 року з присвоєнням номеру телефону НОМЕР_7 . Відповідно до умов договору відповідачем обрано тарифний пакет «Міжнародний роумінг» та наступні послуги: SMS; Переадресування дзвінків; Голосова Пошта; Вам дзвонили!; Є зв`язок; Переадресація встановлена оператором.

Згідно п. 5.2. договору відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку. За наявності авансу рахунку повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 6.3. Договору).

Також 07.04.2015 року відповідач звернувся до позивача з письмовою заявою, у якій містилося прохання перевести картку передплаченої послуги стільникового зв`язку МТС, якій присвоєно номер НОМЕР_5 , на контрактні умови обслуговування, а 08.04.2015 року відповідач звернувся до позивача з письмовою заявою, у якій містилося прохання перевести картку передплаченої послуги стільникового зв`язку МТС, якій присвоєно номер НОМЕР_7 , на контрактні умови обслуговування.

На підтвердження факту надання відповідачу телекомунікаційних послуг у міжнародному роумінгу, за які нарахована основна сума заборгованості, позивачем надано довідкову інформацію про надання послуг ОСОБА_1 у період з 01.09.2017 року по 30.09.2017 року за номером телефону НОМЕР_4 , відповідно до якої було здійснено використання послуг міжнародного роумінгу, а саме: 11.09.2017 о 19 год. 41 хв. 59 сек.; 12.09.2017 о 17 год. 48 хв. 56 сек.; 12.09.2017 о 17 год. 49 хв. 29 сек.; 12.09.2017 о 18 год. 27 хв. 11 сек.; 12.09.2017 о 19 год. 07 хв. 57 сек.; 12.09.2017 о 19 год. 08 хв. 29 сек.; 12.09.2017 о 20 год. 34 хв. 00 сек.; 12.09.2017 о 22 год. 05 хв. 22 сек..

Окрім того позивачем надано розрахунок за телекомунікаційні послуги ПрАТ «ВФ Україна» з деталізованою інформацією за період з 01.09.2017 року по 30.09.2017 року, відповідно до якого за контрактом НОМЕР_8 номер телефону: НОМЕР_2 нараховано заборгованість у розмірі 1,20 грн. (без ПДВ та ПФ), за контрактом 21 номер телефону: 33 нараховано заборгованість у розмірі 15120,25 грн. (без ПДВ та ПФ), загалом нараховано за період за всіма контрактами (разом з ПДВ та ПФ) складає 19279,85 грн.. Разом з тим, у вересні місяці 2017 року було отримано оплату у розмірі 350 грн., таким чином загальна заборгованість на 30.09.2017 року (враховуючи ПДВ та ПФ) складає 19011,20 грн..

26.01.2018 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію № С 24/01 з проханням сплатити заборгованість станом на 26.01.2017 року у розмірі 19011,20 грн.(а.с.28).

Надання послуг мобільного зв`язку за Договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_3 від 22.10.2011 року з присвоєним номером телефону НОМЕР_5 та договір про надання послуг мобільного зв`язку № НОМЕР_6 від 01.08.2003 року з присвоєним номером телефону НОМЕР_7 , у зв`язку із наявністю заборгованості припинено з 25.12.2017 року.

Разом з тим, відповідачем до суду була надана копія відповіді з Запорізького національного університету, відповідно до якої, в період з 11.09.2017 року по 15.09.2017 року на листках непрацездатності, відрядження та відпустках ОСОБА_1 не перебував. Окрім того, надано копія табеля обліку використаного робочого часу та підрахунку заробітку з місця роботи за вересень 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 з 11.09.2017 року по 15.09.2017 року був присутній на робочому місці.

В свою чергу відповідач заперечує укладення з позивачем будь-яких Договорів про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку, та зазначає, що на вказані в них умови не погоджувався, а також що підписи у договорах не відповідають його підписам.

Згідно з висновку експерта Запорізького науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України від 26.10.2020 року № 4-115, який було отримано судом встановлено, що підписи, які містяться: в заяві від 07.04.2015 в графі «підпис» (в лівому нижньому куті заяви) та в заяві від 08.04.2015 в графі «підпис» (в лівому нижньому куті заяви), виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підписи, які містяться: в заяві від 07.04.2015 в графах «підпис» (у верхній правій частині заяви та у правому нижньому куті заяви), в заяві від 08.04.2015 в графах «підпис» (у верхній правій частині заяви та у правому нижньому куті заяви), в договорі №24/21 від 22.10.2011 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку (на першому аркуші договору в графах «(Підпис абонента)», «Не надаю згоду (Підпис абонента)», «Дата підключення Підпис», на другому аркуші договору в графі «Підпис абонента», на третьому аркуші договору в графі «Підпис абонента», в договорі №24/73 від 01.08.2003 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку (на першому аркуші договору в графах «(Підпис абонента)», «Не надаю згоду (Підпис абонента)», «Дата підключення Підпис», на другому аркуші договору в графі «Підпис абонента», на третьому аркуші договору в графі «Підпис абонента», виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Разом з цим, відповідачем не спростовувався, а визнавався факт того, що ним раніше використовувався мобільний номер МТС, а саме НОМЕР_2 , але вже досить довгий час він його не використовує.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 33 Закон України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Згідно із пунктом 68 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 11 квітня 2012 року № 295, порядок оплати і форма розрахунків за послуги визначаються договором. Розрахунки за послуги можуть здійснюватися на умовах попередньої (авансової) та/або наступної оплати.

Відповідно до п. 6 статті 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ від 11 квітня 2012 року № 295, споживач зобов`язаний виконувати умови договору, в тому числі оплачувати отримані послуги.

Отже, обов`язок оплатити фактично надані оператором послуги, якими скористався абонент, покладається на відповідача, як умовами укладеного між сторонами договору, так і чинним законодавством.

Механізм правового регулювання відносин суб`єктів ринку телекомунікацій щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування визначено Законом України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 року, механізм регулювання захисту прав споживачів та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів визначено Законом України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991 (із змінами та доповненнями).

Так, відповідно до вимог ч.ч.1,9 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Стаття 39 Закону України «Про телекомунікації» вказує, що оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві.

На підставі ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» з метою визначення єдиного порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг Кабінет Міністрів України постановою від 11.04.2012 №295 затвердив Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг (надалі - Правила).

У пункті 3 Правил надано ряд визначень, відповідно до яких: послуги рухомого (мобільного) зв`язку - послуги, які надаються оператором рухомого (мобільного) зв`язку і під час отримання яких кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі такого оператора або його роумінг-партнера із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача.

Договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором).

Згодою споживача є волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Роумінгом, у розумінні Правил, є послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора, а роумінг-партнери - оператори, що уклали договір про роумінг.

Припинення надання послуг - остаточне припинення оператором, провайдером надання споживачеві послуг внаслідок припинення дії чи зміни умов договору в частині скорочення переліку послуг, а також у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.14 Правил надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ; 2) їх оплати споживачем. Надання програмної послуги абонентові здійснюється на підставі угоди, укладеної між абонентом і провайдером такої послуги відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" та інших нормативно-правових актів.

Згідно із п.15 Правил до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема:тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з надання та оплати послуг; умови і порядок оплати послуг; перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв`язок та в яких надається роумінг; порядок розгляду звернень споживачів.

Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково-інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства.

У п.35 Правил зазначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли.

Згідно п.п.27, 39 Правил оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку.

Відповідно до п.2.3 затверджених Національною комісією з питань регулювання зв`язку України «Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг» від 29.11.2012 року, зареєстрованого в МЮУ 24.12.2012 р. за №2150/22462 - забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв.

Згідно положень ч.2 ст. 37 Закону «Про телекомунікації» правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є зокрема, пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг.

З аналізу наведених законодавчих норм слідує, що оператори, провайдери мобільного зв`язку зобов`язані надавати абонентам повну та достовірну інформацію про послуги, що надаються, їх вид, якість, вартість та тарифікацію та не вправі нараховувати та стягувати оплату за послуги, які не були замовлені споживачем та на отримання яких останній не надавав своєї усвідомленої згоди.

Зазначені права споживачів телекомунікаційних послуг прямо кореспондують обов`язкам операторів щодо дотримання законодавства у процесі надання послуг; надання споживачам вичерпної інформації, необхідної для укладання договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; ведення достовірного обліку телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві.

Також, належить відмітити, що участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання послуг телефонного зв`язку.

В положенні Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Суд доходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач перетинав кордони, а у разі такого перетину, на його номер були надіслані повідомлення про підключення споживача до послуги міжнародного роумінгу із зазначенням її вартості та вказано суму коштів на особовому рахунку абонента.

Також, із наданих позивачем в якості доказів матеріалів справи не можливо встановити тривалість використання наданої послуги та її тарифний план.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, та не спростовувалось відповідачем, що останній отримував телекомунікаційні послуги за номером телефону НОМЕР_2 за яким заборгованість на вересень 2017 року становить 1,20 грн., яка в подальшому була сплачена відповідачем.

Враховуючи викладене, оскільки на Договорах та заявах, доданих ПрАТ «ВФ Україна» до матеріалів справи, відсутній підпис відповідача - ОСОБА_1 , факт чого підтверджує відповідна почеркознавча експертиза, а позивач, на якому лежить обов`язок доведення факту споживання споживачем телекомунікаційних послуг, під час розгляду даної справи в суді не надав будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували укладення ним з відповідачем Договору про надання послуг мобільного зв`язку № 24/21 від 22.10.2011року та Договору про надання послуг мобільного зв`язку №24/73 від 01.08.2003 року, а також доказів, які б свідчили про замовлення відповідачем послуги «Міжнародний роумінг», заборгованість за використання якої зазначена у рахунку за телекомунікаційні послуги та про те, що споживачу було завчасно надано всю вичерпну інформацію про послугу, на підставі якої споживач замовив таку послугу.

Разом з тим, зважаючи на предмет позову та обставини, які свідчать про відсутність укладення Договору про надання послуг мобільного зв`язку № 24/21 від 22.10.2011року та Договору про надання послуг мобільного зв`язку №24/73 від 01.08.2003 року, суд приходить до висновку про відсутність у ПрАТ "ВФ Україна" будь-яких правових підстав для нарахування ОСОБА_1 заборгованості у сумі 19011,20 грн. за користування послугою міжнародного роумінгу, яку він не замовляв, за номером телефону НОМЕР_4 , оскільки таким номером телефону не користувався, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 13, 19, 89, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя І.Б.Жупанова