22-ц/804/1056/21
266/5270/17

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року місто Маріуполь

справа № 266/5270/17

провадження № 22-ц/804/1056/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.,

сторони:

позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ),

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Федотової В.М. від 02 лютого 2021 року, дата складання повного тексту рішення 12 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудня 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі.

Позов мотивовано тим, що відповідач проходив військову службу в Донецькому прикордонному загоні у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби II категорії 1 відділення ВПС «Новотроїцьке» 2 обпк «Волноваха».

У вересні 2017 року відповідача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Під час проходження військової служби відповідачем отримано зі складу відділення речового забезпечення військове майно, а саме: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5 300,00 грн; маска балістична за ціною 568,00 грн; шолом середній за ціною 4 797,00 грн; килим альпіністський за ціною 85,00 грн; мішок спальний за ціною 366,00 грн. Загальна сума вказаного військового майна, з урахуванням кратності, складає 117 039,49 грн.

Після звільнення з військової служби відповідач не розрахувався з військовою частиною, майно відшкодовано не було, чим спричинив матеріальну шкоду державі на загальну суму 11 116,00 грн, з урахуванням кратності 117 039,49 грн.

За результатом проведення службового розслідування встановлено, що втрата військового майна, тобто матеріальна шкода, стала внаслідок недбалого ставлення ОСОБА_1 до виконання своїх обов`язків під час проходження військової служби у позивача.

У зв`язку з тим, що шкода, завдана державі, не відшкодована, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь держави спричинену матеріальну шкоду у розмірі 117 039,49 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2021 року частково задоволено позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, заподіяну державі, у сумі 101 989,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що факт заподіяння майнової шкоди позивачу підтверджено належними та допустимими доказами, а саме довідкою розрахунком №48 від 10 листопада 2017 року. В добровільному порядку позивач заподіяну шкоду не відшкодував, тож завдані втратою майна збитки підлягають відшкодуванню у судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

04 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок службового розслідування по факту не здачі інвентарного майна військовослужбовцем ОСОБА_1 , затверджений полковником ОСОБА_2 від 06 листопада 2017 року, та наказ від 21 листопада 2017 року №1636аr «Про результати службового розслідування» є неналежними та недопустими доказами у справі, оскільки складені з грубим порушенням Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації ДПСУ від 14 лютого 2015 року №111 та Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджену постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР.

Крім того, відповідач зазначає, що оскільки його вина у втраті інвентаризаційного майна не встановлена, то до нього не можуть бути застосовані міри крайньої відповідальності, а саме, відшкодування шкоди у десятикратному розмірі.

Крім того, відповідач не має відшкодовувати шкоду у десятикратному розмірі виходячи з того, що посада на якій він працював, відсутня у переліку посад і робіт, які заміщуються або використовуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, що врегульований постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань від 28 грудня 1977 року №447/24.

Суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього судовий збір у сумі 1 762 грн, оскільки він має статус учасника бойових дій, та звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 березня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.

Ухвалою апеляційного суду від 12 березня 2021 року апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 залишена без руху, заявнику запропоновано сплатити судовий збір у сумі 2 400 грн.

Ухвалою апеляційного суду від 29 березня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 проходив військову службу в Донецькому прикордонному загоні у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби II категорії 1 відділення ВПС «Новотроїцьке» 2 обпк «Волноваха» та відповідно до наказу начальника Донецького прикордонного загону від 27 вересня 2017 року № 506-ос відповідача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення за п. «е» ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (т.1,а.с. 20).

Згідно з висновком службового розслідування по факту не здачі інвентарного майна колишнім військовослужбовцем ДПЗ ОСОБА_1 , який затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 03 листопада 2017 року, під час проходження військової служби відповідачем було отримано та видано у 2015 році особовому складу наступне військове майно: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5 300,00 грн; маска балістична, за ціною 568,00 грн; шолом середній за ціною 4 797,00 грн; килим альпіністський, за ціною 85,00 грн; мішок спальний за ціною 366,00 грн. Матеріальна шкода завдана відповідачем шляхом особистої безконтрольності та безвідповідальності військовослужбовця склала 11 116,00 грн, без урахування кратності (т.1,а.с. 9-13).

Згідно з довідкою-розрахунком на відшкодування розміру збитку № 48 від 10 листопада 2017 року, який виник внаслідок втрати матеріальних цінностей речового майна обпк «Волноваха» військовослужбовцем ОСОБА_1 , невідшкодована сума складає 101 989,00 грн. (т. 1, а.с.18).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до частини першої статті 4 КАС справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За пунктом 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; а частиною четвертою статті 19 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач проходив військову службу в Донецькому прикордонному загоні у військовому званні старший сержант на посаді інспектора прикордонної служби II категорії 1 відділення ВПС «Новотроїцьке» 2 обпк «Волноваха» та під час проходження військової служби ним отримано та видано у 2015 році наступне військове майно: бронежилет «Корсар МЗС» за ціною 5 300,00 грн; маска балістична, за ціною 568,00 грн; шолом середній за ціною 4 797,00 грн; килим альпіністський, за ціною 85,00 грн; мішок спальний за ціною 366,00 грн, які втрачені відповідачем і заподіяна шкода державі шляхом особистої безконтрольності та безвідповідальності військовослужбовця склала 11 116,00 грн.

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Таким чином, відповідач, перебуваючи на військовій службі, що відноситься до публічної служби, завдав шкоди державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) шляхом втрати майна.

За наслідками розгляду справи № 818/1688/16 (постанова від 5 грудня 2018 року) Велика Палата Верховного Суду з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновку, викладеного, зокрема, й у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15 та дійшла висновку, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що спір у цій справі щодо відшкодування державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) шкоди, завданої ОСОБА_1 шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частинами 1,2 статті 377 ЦПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з закриттям провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 255, 367, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 лютого 2021 року скасувати повністю.

Провадження у справі за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі, закрити.

Роз`яснити ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

С.А. Попова