Справа № 643/715/21
Провадження № 2/643/2506/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Степанюк Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 гривень щомісячно, починаючи з 01 лютого 2021 року. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що він є інвалідом ІІ групи з 10.06.2008 внаслідок перенесеного у листопаді 2006 року обширного інфаркту серця, є непрацездатним, його щомісячний дохід складається з пенсії, щомісячний розмір якої становить 2100 грн., також він отримує від старшого сина - ОСОБА_3 аліменти на своє утримання в розмірі 400 грн. щомісячно, з відповідача у справі - ОСОБА_2 отримує 300 грн. щомісячно в якості додаткових витрат на його утримання, крім того, щомісячно на його користь стягуються з обох синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 додаткові цільові витрати на придбання позивачем ліків у розмірі по 285 грн. щомісячно з кожного з синів. Уточнивши в подальшому позовні вимоги, зазначив, що його загальний сукупний місячний дохід становить суму в розмірі 3370 грн., інших джерел доходу він не має. В обґрунтування скрутного матеріального становища зазначив, що його щомісячні витрати на сплату абонентської плати за телефон становлять 247 грн. на місяць, витрати на житлово-комунальні послуги складають щомісячну суму в розмірі 1664,25 грн., також він несе щомісячні витрати на придбавання необхідних ліків, а тому розмір його щомісячних витрат (згідно з уточненою редакцією позову) становить 6143,87 грн. Він страждає на ряд хронічних захворювань, а саме: ішемічна хвороба серця, стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз вінцевих артерій серця, гіпертонічна хвороба, бронхіальна астма, доброякісна гіперплазія передміхурової залози, синдром діабетичної стопи, атеросклероз нижніх кінцівок, діабетична ангіопатія нижніх кінцівок, катаракта обох очей, діабетична ангіопатія сітківки, псоріаз. На підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі посилався, що його син ОСОБА_2 є працездатним, матеріально забезпеченим, утриманців не має, аліментів нікому не сплачує, догляд за позивачем не здійснює, по господарству не допомагає. В обґрунтування визначеного розміру аліментів саме в сумі 2300 грн. щомісячно, зауважив, що, згідно з листом Головного управління статистики у Харківській області № 11-30/80-20 від 26.11.2020 середньомісячна заробітна плата по м. Харкову за ІІ квартал 2020 року становить 9344 грн., а відтак 25 відсотків від цієї суми становить 2336 грн., чим і обумовлена визначена сума аліментів. Виходячи з наведеного, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

08 лютого 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування висловленої позиції зазначив, що позивач вже не вперше звертається до суду з позовом про стягнення з нього аліментів, раніше позивач неодноразово звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, у задоволенні яких судами як першої, так і апеляційної інстанції йому було відмовлено. Також зауважив, що його брат та старший син позивача - ОСОБА_3 сплачує щомісячно на користь батька 3470 грн. сукупно за усіма задоволеними позовами позивача. На підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання батька посилався, що з дитинства він чутливий до будь-яких стресів та не може працювати, адже хворіє на дисцикуляторну енцефалопатію, наявна в нього хвороба виключає будь-яке перенапруження, стрес, перепад тиску може спровокувати приступ, який знімається виключно медикаментозно, за наявності такого стану здоров`я він взагалі не має можливості працювати, зауважив, що перебуває на утриманні старшого брата, живе разом з матір`ю, яка є пенсіонером та наглядає за ним. Просив суд прийняти до уваги, що позивачу на праві власності належить двокімнатна квартира, на його утриманні нікого немає, починаючи з 2009 року позивач звернувся до суду з великою кількістю позовів як до нього, так і до його брата - ОСОБА_3 щодо стягнення аліментів, збільшення їх розміру, індексації розміру виплат, тощо. Також посилався, що позивач у справі не цікавився життям своїх дітей, не надавав їм жодної підтримки, про можливості та життя своїх синів він нічого не знає. Виходячи з наведеного, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

15 лютого 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що даний позов пред`явлений до відповідача ОСОБА_2 не є тотожнім позовам, з якими він раніше звертався до відповідача, на теперішній час він досяг віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , має необоротні склеротичні зміни організму, з 2018 року став хворіти на доброякісну гіперплазію передміхурової залози, з 2019 року - на пневмофіброз, даний позов відрізняється від попередньо заявлених періодами, сумами. Також звертає увагу на ті обставини, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач не цікавився життям дітей та не надавав їм жодної підтримки, що відповідач є непрацездатним, в зв`язку з чим перебуває на утриманні свого старшого брата та що матір відповідача здійснює догляд за ним, записи терапевта у медичній картці відповідача щодо відвідування останнім лікарів різних спеціалізацій вважав такими, що здійснені з перевищенням лікарем своїх повноважень та такими, що мають на меті створити враження про хронічність захворювання відповідача. Крім того посилався на письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 30.08.2017 року, згідно з якими, свідок бачив, як ОСОБА_2 (відповідач у справі) здійснював торгівлю мобільними телефонами в супермаркеті «Караван», що підтверджує, на його думку, обставини того, що відповідач не є безробітним.

22 лютого 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 , зі змісту яких убачається, що відповідач заперечує проти обставин, на які посилався позивач у відповіді на відзив, звертав увагу, що щомісячний дохід позивача становить суму в розмірі 3770 грн., а тому позивач забезпечений прожитковим мінімумом. Вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлених позовних вимог, на непогодження з посиланнями позивача щодо відсутності у відповідача хронічного захворювання зазначив, що він, ОСОБА_2 , хворіє з дитинства і позивач, як батько, повинен про це знати та пам`ятати, з приводу оформлення його амбулаторної карти хворого зазначив, що вона оформлена з дотриманням вимог законодавства та записи у ній свідчать про наявність у ОСОБА_2 хронічного захворювання. Підсумовуючи висловлене, відповідач просив залишити позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, виходячи з обставин, на які він посилався в обґрунтування пред`явлених позовних вимог. Посилався, що потребує матеріальної допомоги від сина ОСОБА_2 , адже має ряд хронічних захворювань, зазначив, що станом на час судового розгляду справи він отримує пенсію в розмірі 2100 грн., отримує аліменти від старшого сина ОСОБА_3 в розмірі 400 грн. щомісячно, від відповідача у справі - ОСОБА_2 щомісячно отримує щомісячний цільовий внесок у розмірі 300 грн. та по 285 грн. щомісячно з кожного з синів - в якості додаткових витрат.

У судове засідання, призначене на 19 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у пред`явленому позові міститься прохання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив скористався.

Ураховуючи, що в судове засідання, призначене на 19 квітня 2021 року не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, як убачається з судових рішень, які містяться при матеріалах справи, та не оспорюється сторонами, батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю записано - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином знаходить своє підтвердження та обставина, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 .

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 68737, виданою 13.07.2017 Комунальним закладом охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Київської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії, вбачається, що ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково, висновок про умови та характер праці - протипоказані нервово-емоційні навантаження.

З 06.09.2011 позивач ОСОБА_1 звільнений з ПП Фірма «Енергозахист» на підставі ст. 38 КЗпПУ.

ОСОБА_1 на теперішній час не працює, отримує пенсію в розмірі 2100,00 грн. щомісячно, що знаходить своє підтвердження довідкою АТ КБ «ПриватБанк» № 4К8G02GFНВ8Е4МКF від 06.01.2021.

Як убачається з постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 04.12.2020 старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіної Я.М., на її виконанні перебуває виконавчий лист № 2-246609/02, виданий 09.07.2009 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання останнього у розмірі 400,00 грн. щомісяця, починаючи з 23.04.2020 з проведенням індексації відповідно до Закону.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2016 по справі № 643/14638/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати на утримання ОСОБА_1 в розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2015 року і до покращення стану здоров`я ОСОБА_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року по справі № 640/17638/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування в розмірі 285,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.09.2018, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування в розмірі 285,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.09.2018.

Виходячи з наведеного, знаходять своє підтвердження ті обставини, що щомісячний дохід позивача ОСОБА_1 становить 3370,00 грн. та який складається з: 2100,00 грн. - пенсія по інвалідності, 400,00 грн. - аліменти, що стягуються щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 300,00 грн. - додаткові витрати, що стягуються щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 285,00 грн. - додаткові витрати на лікування, що стягуються щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 285,00 грн. - додаткові витрати на лікування, що стягуються щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (2100+400+300+285+285+ = 3370).

З медичної документації, наданої суду позивачем убачається, що ОСОБА_1 страждає на ряд захворювань: ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія напруги ІІІ функціональний клас, постінфарктний (2006) кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. 2 ступеню дуже високого ризику, цукровий діабет ІІ типу, бронхіальна астма ІІІ ступеню, емфізема легень, пневмосклероз, псоріаз, доброякісна гіперплазія передміхурової залози та інше.

Також судом встановлено, що мають місце неодноразові звернення позивача до суду з позовами про стягнення з синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 додаткових витрат на своє утримання.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування на придбання в період з 01.01.2014 по 21.02.2017 ліків, медичних виробів та медичних послуг стягнуто грошові кошти у розмірі 19489,76 грн. із розстроченням виплати грошових коштів на шість місяців по 3248,29 грн. на місяць, починаючи з 01.02.2017, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування на придбання в період з 01.01.2014 по 21.02 ліків, медичних виробів та медичних послуг грошові кошти у розмірі 19489,76 грн., розстрочивши виплату грошових коштів на двадцять чотири місці по 812,07 грн. на місяць, починаючи з 01.02.2017.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.08.2017 рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2017 залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.02.2018 стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі по 1083,58 грн. з кожного, сплачені ОСОБА_1 в період з 09.02.2017 по 27.04.2017 на придбання ліків, медичних виробів та медичних послуг.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.04.2018 в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, що викликані тяжкою хворобою та інвалідністю, починаючи з 15.06.2017 - відмовлено у повному обсязі.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 01.08.2018 рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2018 залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2019 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на придбання ліків, медичних виробів та медичні послуги за період з 21.05.2018 по 11.10.2018 в сумі 3815,92 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.07.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, викликані тяжкою хворобою за період з 21.06.2017 по 12.05.2018 в сумі 2635,25 грн., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, викликані тяжкою хворобою за період з 21.06.2017 по 12.05.2018 в сумі 2635,25 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31.08.2019 в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно додаткових витрат в сумі 1342 грн. щомісячно, починаючи з 26.09.2018 та про стягнення з ОСОБА_3 з 28.09.2018 додаткових витрат в розмірі 277 грн. щомісячно - відмовлено в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05.11.2019 рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2019 залишено без змін.

Зі змісту наданої відповідачем медичної документації вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вроджену гідроцефалію (водянку головного мозку), що супроводжується артеріальною гіпертензією та дицикуляторною енцефалопатією ІІ ступеню; нефроптоз нирки І ступеню; дистрофію печінки та реактивний поліартрит.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як убачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 21 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

Статтею 202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

При цьому судом ураховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, факт непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному окремому випадку в залежності від матеріального становища батьків. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, у кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків, та інші обставини і визначає розмір аліментів.

Крім того, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Так, як встановлено судом, на час звернення до суду з даним позовом дохід позивача ОСОБА_1 становив 3370,00 грн. та який складається з: 2100,00 грн. - пенсія по інвалідності, 400,00 грн. - аліменти, що стягуються щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 300,00 грн. - додаткові витрати, що стягуються щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 285,00 грн. - додаткові витрати на лікування, що стягуються щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 285,00 грн. - додаткові витрати на лікування, що стягуються щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2021» встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність, а саме: з 01 січня 2021 - 1769 грн., з 01 липня 2021 - 1854 грн., з 01 грудня 2021 - 1934 грн.

Отже, зважаючи на розмір щомісячного доходу позивача, він забезпечений прожитковим мінімумом.

Як знаходять своє підтвердження відповідними судовими рішеннями та не оспорюється сторонами, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 щомісячно стягуються 300 грн. додаткових витрат та 285 грн. додаткових витрат на лікування батька, а загалом - 585 грн. щомісячно.

Водночас, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що майнове становище та стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 дозволяє сплачувати на користь позивача щомісячно матеріальне утримання у розмірі, більшому, ніж ним сплачується (585 грн.).

Більш того, матеріали справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 звертався до суду з численними позовами до синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та з них на користь ОСОБА_1 були стягнуті певні суми на його утримання (аліменти, додаткові витрати до покращення стану його здоров`я), лікування, одноразові виплати, які поглинають витрати, яких він несе на лікування.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що його щомісячного доходу, який становить 3370 грн. на місяць йому не вистачає на життєві потреби та лікування, не доводять тих обставин, що його дохід є нижчим від прожиткового мінімуму на час розгляду справи судом.

Свідченням потреби у матеріальній допомозі є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач ОСОБА_2 працевлаштований та отримує дохід, матеріали справи не містять, як і не знаходять відповідними доказами свого підтвердження посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_2 матеріально забезпечений.

Посилання позивача на те, що, згідно з листом Головного управління статистики у Харківській області № 11-30/80-20 від 26.11.2020 середньомісячна заробітна плата по м. Харкову у другому кварталі 2020 становить 9344,00 грн., а тому він визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 у розмірі 2300,00 грн. щомісяця (що становить 25 відсотків від 9344,00 грн.), не доводять тих обставин, що позивач ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги та саме у такому розмірі, а також не доводить обставин матеріальної можливості відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання батька, в тому числі й у визначеному позивачем розмірі.

Що стосується посилань позивача у відповіді на відзив на письмову заяву ОСОБА_4 , в якій останній зазначив, що ОСОБА_2 у період часу з кінця серпня 2015 року до кінця жовтня 2015 року працював у супермаркеті «Караван», здійснюючи торгівлю мобільними телефонами, суд таку заяву не бере до уваги, адже ОСОБА_4 у судовому засіданні не допитувалася, не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, а тому повідомлені ним відомості не можуть бути беззаперечним доказом обставин, про які йдеться у даній письмовій заяві.

За правилами ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, що відповідає положенням ч. 5 ст. 81 ЦПК України. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є такими, що не знаходять свого підтвердження відповідними доказами, а відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 12, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 23 квітня 2021 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова