Дата документу 21.04.2021 Справа № 2-500/06
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-500/06 Головуючий у 1 інстанції: Філіпова І. М.
Провадження № 22-ц/807/1154/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
21 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів: Гончар М.С.
Кримської О.М.
при секретарі: Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2021 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,заінтересова-
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа № 2-500/2006 від 26.09.2006р. про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми боргу в розмірі 358 045,00 грн.
В обґрунтування заяви зазначив, що 03.08.2010р. ОСОБА_1 повторно направив виконавчі листи на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, проте жодних виконавчих дій відділом ДВС не вчинялось. З відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби від 12.08.2020р. ОСОБА_1 дізнався, що вказаний виконавчий лист було йому повернуто у 2007 році, проте на його адресу вказаний документ не надходив. Зазначає, що відсутність виконавчого листа унеможливлює звернутись до органу виконавчої служби для виконання рішення суду, що є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист. Оскільки виконавчий лист втрачено, заявник просив видати дублікат виконавчого листа, а також поновити строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.
У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_2 вказує, що висновки суду щодо відсутності підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення заявнику строку на його примусове виконання є правильними, оскільки заявником не підтверджено поважність пропущення 10-річного строку на пред`явлення виконавчого листа до викона-
Заявник ОСОБА_1 , будучи повідомленим про судове засідання до апеляційного суду 21 квітня не з`явився, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_2 адвоката Железняка О.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , виходив із того, що заявником не підтверджено сукупністю наданих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який станом на день розгляду заяви перевищує 10 років. Та, оскільки дублікат виконавчого листа може бути виданий лише в межах строку пред`явлення його до виконання, тож не мається підстав і для його видачі судом.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 06.09.2006р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто 358 045,00 грн.
Згідно відповіді Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі на запит ОСОБА_1 , виконавчий лист № 2-500/2006 від 22.05.2006р., виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, 29.11.2011р. старшим державним виконавцем Алімовою Т. М. було повернуто стягувачеві. Повторно виконавчі документи до відділу не надходили.
На час відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-500/2006 та повернення виконавчого документа стягувачеві діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року . Тоді як на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання вже діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент повернення виконавчого листа) повернення виконавчого документа стягувачеві не позбавляє його права пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 21 цього Закону.
Ураховуючи, що 29.11.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-500/2006 від 22.05.2006 стягувачу, строк пред`явлення виконавчого листа закінчився у грудні 2014р.
Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Як на поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилався на те, що він 03.08.2010 повторно направив виконавчі листи на виконання до Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя, проте, взагалі ніяких виконавчих документів (ні постанови про відкриття виконавчого провадження, ні постанови про повернення виконавчого документа, ні виконавчий лист) на його адресу не надходило.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Так, зі змісту листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі вбачається, що 29.11.2011 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-500/2006 стягувачу, повторно виконавчі документи до відділу не надходили.
Заявник зазначав, що, оскільки він не отримував повернутий виконавчий лист, то вважав, що він перебуває на виконанні.
Але колегія суддів звертає увагу на те, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.
Позивач зобов`язаний здійснювати контроль за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.
Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.
Стягувач протягом тривалого часу не цікавився ходом виконання судового рішення, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання звернувся до суду лише в 2020 році.
Заявником не надано доказів щодо неможливості звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та із заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання рішення суду протягом періоду з 2011 року по 2020 рік.
Зазначені заявником підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не можна розцінювати як наведення поважних причин пропуску строку із зазначенням обставин, які були об`єктивно непереборними для вчасного звернення до суду. Заявник лише констатує, що виконавчий документ втрачено, без зазначення об`єктивно непереборних обставин.
Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, тим чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.
Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі, і стягувача на стадії виконання судового рішення.
Окрім того, не можуть бути визнані поважними та об`єктивно непереборними при-чини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, зазначені ОСОБА_1 у його додаткових поясненнях від 20.11.2020р., серед яких, участь в утриманні багатодітної родини, навантаження по основній роботі і роботі за сумісництвом, утримання дитини-інваліда, утримання хворих матері та батька його дружини. Оскільки ці всі обставини існували і у періоді до видачі виконавчого листа, але не були перешкодами для участі заявника у різних судових справах ( а.с. 34-35), звернення з апеляційними скаргами тощо.
Ураховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що виходячи з положень частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України у разі, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа № 2-500/2006 до виконання сплив, і суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення цього виконавчого листа до виконання, відповідно до частини 1 пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України відсутні підстави для видачі дублікатів виконавчого листа № 2-500/2006.
Ураховуючи викладене, судом вірно вирішено заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа шляхом відмови в її задоволенні.
Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому у відповідності до приписів ст.. 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду в частині відмови у видачі дубліката виконавчого документа протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 квітня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кримська О.М.