УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року Cуддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,-

У С Т А Н О В И Л А:

01 квітня 2021 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті спожитого природного газу.

У відповідності до ч.4 ст.165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, 26 квітня 2021 року на адресу суду з Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради надійшла інформація, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.11.1997 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в Лівобережному районі міста Маріуполя.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що зазначена заява про видачу судового наказу не підсудна Іллічівському районному суду м.Маріуполя Донецької області та заяву про видачу судового наказу подано з порушенням правил підсудності.

Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

При цьому за положеннями ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За положеннями ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.164, 165 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовгаз» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. В. Пустовойт