Справа №463/1970/21
Провадження №2-к/463/1/21
У Х В А Л А

про повернення клопотання

26 квітня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., розглянувши матеріали клопотання Державної установи охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини» про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Борисівського району Міської області Республіки Білорусь від 3 грудня 2020 року у справі за позовом Державної установи охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення витрат на утримання дитини, що знаходиться на державному забезпеченні,

в с т а н о в и в:

на розгляд Личаківського районного суду м. Львова 24 лютого 2021 року надійшло клопотання Державної установи охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини» про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Борисівського району Міської області Республіки Білорусь від 3 грудня 2020 року у справі за позовом Державної установи охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення витрат на утримання дитини, що знаходиться на державному забезпеченні.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 ЦПК України судом 1 березня 2021 року було скеровано боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду з пропозицією у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання. Вказане повідомлення відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення було отримано останніми 25 березня 2021 року.

13 квітня 2021 року на електронну адресу суду надійшло заперечення ОСОБА_2 на клопотання, ОСОБА_1 в місячний строк з дня отримання повідомлення про надходження клопотання заперечення на таке до суду подано не було.

Згідно з ч. 2 ст. 467 ЦПК України після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

Водночас, оглянувши матеріали клопотання приходжу до висновку, що таке слід залишити без розгляду та повернути заявнику виходячи з наступного.

Питання визнання та виконання рішень іноземних судів регулюються розділом ІХ ЦПК України.

Зокрема частиною 1 ст. 462 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Згідно з ч. 2 даної статті до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» ратифіковано із застереженнями Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписану від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року.

Частиною а) ст. 51 Конвенції з врахуванням застережень вказаного вище Закону передбачено можливість визнання і виконання винесених на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах .

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21 січня 2006 року №26-53/7 «Щодо застосування конвенцій про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» дана конвенція набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном. Відтак на території вказаних держав застосовуються однакові правила щодо визнання і виконання рішень, винесених судами однієї з цих держав на території решти.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 53 Конвенції клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

До клопотання додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так відповідно до пункту б) ст. 55 Конвенції у визнанні рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в документі, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана, що має бути долучений до такого клопотання, для належного розгляду такого має бути зазначено коли та яким чином такій стороні був вручений виклик до суду.

Як вбачається з клопотання та додатків до такого, рішення суду Борисівського району Міської області Республіки Білорусь від 3 грудня 2020 року стосується двох осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявник просить визнати та примусово виконати таке вцілому, водночас в клопотанні останнім зазначено лише одного боржника та неповно вказано прізвище такої, а саме ОСОБА_3 .

Крім цього, до клопотання долучено довідку судді суду Борисівського району Міської області Республіки Білорусь про те, що ОСОБА_1 була вчасно та в належній формі повідомлена про час та місце судового розгляду у відповідності з нормами Цивільного процесуального кодексу Республіки Білорусь та підтвердження її повідомлення наявне в матеріалах справи. Водночас копій такого підтвердження до клопотання разом з довідкою не долучено, а з такої неможливо встановити коли саме та яким чином ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи.

Окрім того, до клопотання долучено копії двох рекомендованих повідомлень про вручення ОСОБА_2 поштових відправлень 28 жовтня 2020 року та 15 грудня 2020 року, однак з таких неможливо встановити що саме знаходилось в даних поштових відправленнях та чи стосуються такі розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Таким чином, оскільки клопотання Державної установи охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини» про визнання та примусове виконання на території України рішення суду не відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 466 ЦПК України, таке слід залишити без розгляду та повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 260-261, 353-354, 462-468 ЦПК України, Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах», ст.ст. 51, 53-55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року, -

п о с т а н о в и в :

клопотання Державної установи охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини» про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Борисівського району Міської області Республіки Білорусь від 3 грудня 2020 року у справі за позовом Державної установи охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення витрат на утримання дитини, що знаходиться на державному забезпеченні - залишити без розгляду і повернути заявнику разом з документами, що додані до нього.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду безпосередньо або через Личаківський районний суд м. Львова.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: Державна установа охорони здоров`я «Борисівський спеціалізований будинок дитини», місцезнаходження: 222512, Республіка Білорусь, Мінська обл., м. Борисів, пер. Зелений, 12, УНП 600078694, ОКПО 05565853;

Боржники: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Стрепко Н.Л.