26 квітня 2021 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання-Сєрих І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №221/5658/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
27.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що він є власником будинку, який знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 29.03.1989 року, інформаційною довідкою на об`єкт нерухомого майна від 22.07.2020 року та технічним паспортом на будинок. Зазначає, що з ним в будинку зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та відповідач по справі ОСОБА_2 . Також зазначає, що з числа зареєстрованих у його будинку осіб, відповідач вже тривалий час не проживає у ньому, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні будинку та ніколи цього не робив. Зазначає, що відповідач зареєструвався у будинку з 18.06.2013 року, члени родини не заперечували, бо відповідач не чужа людина.
Також зазначає, що на початку АТО/ООС відповідач поїхав і більше не повертався, а процедуру виписки (зняття з реєстрації) він не пройшов і зараз відмовляється це робити у добровільному порядку. Перебування на реєстраційному обліку відповідача за адресою власного житла позивача обмежує його у праві власності. Так, для вчинення певних правочинів щодо житла та користування певними соціальними благами, такими як пільги та субсидії, а також для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих у приміщенні осіб. Відповідач не проживає в будинку, не допомагає вести господарство, а його реєстрація в житлі позивача не дозволяє йому розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права, тому звернувся до суду з позовом та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягає.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду Донецької області судової влади України, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Тельманівської ради народних депутатів від 29.03.1989 року є власником жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 9,10).
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області 12.03.2001 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 6,7).
Згідно з інформаційної довідки на об`єкт нерухомого майна №б/н від 22.07.2020 року, виданої ТОВ «Волноваське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 29.03.1989 року за ОСОБА_1 дійсно зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11).
Згідно з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-14).
Про те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 вбачається з копії домової книги для прописки громадян (а.с. 15-17).
Згідно довідки №1396 від 10.08.2020 року виданої Виконавчим комітетом Гранітненської сільської ради Волноваського району Донецької області вбачається, що в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 10.08.2020 року дійсно зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).
Згідно акту про фактичне не проживання ОСОБА_2 №1402 від 11.08.20 року, скаденого комісією у складі голови Гранитненської сільської ради Хайтуловим Л.Н., секретарем Гранитненської сільської ради Миколаївою В.П. та депутата Гранитненської сільської ради Чермана М.А. вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований з 18.06.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає з квітня 2014 року (а.с. 19).
Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦКУкраїни власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно дост.391ЦКУкраїни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частина 2 статті 405 ЦК України визначає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин, тому позов слід задовольнити.
На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовими заявами відповідачів, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Чальцева