ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи 648/563/21

номер провадження 22-ц/819/880/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.

суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

секретар Дундич А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сініло Тетяни Валеріївни, яка діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2021 року про забезпечення позову у складі судді Строілова С.О. у справі №648/563/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л.ГРУП», третя особа: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Херсонській області, про визнання договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації транспортного засобу

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. ГРУП» про визнання договорів комісії та купівлі-продажу автомобіля недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації транспортного засобу. Одночасно з позовом подала заяву про забезпечення позову, в якій посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по суті спору, оскільки майно, яке належить відповідачеві на праві власності може зникнути (бути відчуженим), зменшитися кількістю або погіршитись на момент виконання рішення, тому просить накласти арешт на транспорті засоби:

- автомобіль «MAN TGF 26.413» 2002 р.в., об`єм двигуна 11967 см3, бортовий, тентовий, синій, VIN-код НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_1 із забороною будь-яким особам відчужувати спірний транспортний до вирішення спору по суті;

- причіп «KOGEL SNCO 24» 1997 р.в., бортовий, тентовий, чорний, VIN-код НОМЕР_3 , д.р.н. НОМЕР_4 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_1 із забороною будь-яким особам відчужувати спірний транспортний до вирішення спору по суті.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2021 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково.

Постановлено накласти арешт на автомобіль «MAN TGА 26.413» 2002 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , та причіп «KOGEL SNCO 24», 1997 року випуску, VIN-код НОМЕР_5 , д/н НОМЕР_4 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду, адвокат Сініло Т.В., яка діє від імені ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні питання забезпечення позову у обраний позивачем спосіб формально підійшов до з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, не звернув уваги на те, що позивачем не доведено доцільність та не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешт автомобіля і причепу у цілому. Звертає увагу, що відсутні докази вчинення відповідачем дій щодо відчуження майна, а мотиви заявниці зводяться виключно до припущень.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Сініло Т.В., позивач ОСОБА_2 , представник ТОВ «М.В.Л. ГРУП», будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, від ОСОБА_1 на електронну пошту апеляційного суду надійшла заява, в якій він просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутності та за відсутності його представника.

За викладених обставин апеляційний суд виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України вважає, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник ОСОБА_3 , адвокат Сідєльнікова Є.І. в судовому засіданні погодилась з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 та просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із виділених матеріалів цивільної справи № 648/563/21, направлених на адресу апеляційного суду, вбачається, що 02.03.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ТОВ «М.В.Л. ГРУП» про визнання недійсними договорів комісії №6726/17/006423 від 08.08.2017 року, №6726/17/006424 від 08.08.2017 року, укладених між ОСОБА_2 та ТЗОВ «М.В.Л.ГРУП», та договорів купівлі-продажу №6726/17/006423 від 08.08.2017 року, №6726/17/006424 від 08.08.2017 року, укладених між ТОВ «М.В.Л. ГРУП» та ОСОБА_1 ; про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 та передачу у власність позивача транспортного засобу «MAN TGF 26.413» та причепу «KOGEL SNCO 24»; скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб «MAN TGF 26.413» та причіп «KOGEL SNCO 24».

Одночасно з позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.

Забезпечуючи позов суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду як таким, що відповідає нормам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи не уможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, забезпечення позову- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне дотримання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови).

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

З огляду на вказані норми права, суд першої інстанції, виходячи з того, що між сторонами існує спір про право, зокрема: про визнання недійсними договорів комісії №6726/17/006423 від 08.08.2017 року, №6726/17/006424 від 08.08.2017 року, укладених між ОСОБА_2 та ТЗОВ «М.В.Л.ГРУП», та договорів купівлі-продажу №6726/17/006423 від 08.08.2017 року, №6726/17/006424 від 08.08.2017 року, укладених між ТОВ «М.В.Л. ГРУП» та ОСОБА_1 ; про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 та передачу у власність позивача транспортного засобу «MAN TGF 26.413» та причепу «KOGEL SNCO 24»; скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на транспортний засіб «MAN TGF 26.413» та причіп «KOGEL SNCO 24», встановивши, що до моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі існує загроза відчуження майна відповідачем ОСОБА_1 , у власності якого перебуває спірне рухоме майно, та який не обмежений у праві ним розпорядитися на свій власний розсуд, що створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, дійшов правильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на вказане рухоме майно, оскільки такий вид забезпечення позову у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору та є співмірний із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд наголошує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Твердження апелянта про те, що суд формально підійшов до з`ясування обставин, що мають істотне значення для накладення арешту на рухоме майно є безпідставними, оскільки, як видно із мотивувальної частини рішення, суд підставно виходив із наявної сукупності письмових доказів, наданих позивачкою на підтвердження обставин, викладених у заяві про забезпечення позову.

Отже суд першої інстанції дав належну оцінку доводам позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірного рухомого майна та забезпечив збалансованість інтересів сторін.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що він є добросовісним набувачем рухомого майна транспортних засобів, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказані доводи стосуються вирішення питання по суті наявного спору між сторонами, а не забезпечення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін із підстав, передбачених ст.375 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 26.04.2021 р.

Керуючись ст.ст.364,374,375 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сініло Тетяни Валеріївни, яка діє від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 12 березня 2021 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А. Приходько