Справа № 318/2549/20 Номер провадження №2/318/303/2021
"24" квітня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська
Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: суддя Васильченко В.В., секретар Александров М.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», а тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також судовий збір по справі у розмірі 2102,00 грн..
Ухвалою від 14.01.2021 р. суддею Васильченко В.В. прийнято справу до розгляду та відкрито провадження, призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, сторони повідомлено про їх процесуальні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Сторони були повідомлені про слухання справи належним чином шляхом направлення поштою ухвали та судової повістки-повідомлення.
Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 про слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав. На адресу суду повернулося поштове відправлення від відповідача з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»
За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку ти, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.
У відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Договір був укладений 20.12.2010р. шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої відповідач отримав платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, тим самим сторони уклали кредитний договір ( а.с. 20).
У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
У анкеті-заяві позичальника від 20.12.2010 року не зазначені ані процентна ставка, ані ставки пені, комісії та штрафи. Тобто у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також умов щодо відсотків за користування кредитними коштами.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку відсотків за користування кредитними коштами, та інших складових заборгованості, окрім тіла кредиту.
Під час розгляду справи суд керується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.
Суд вважає, що надані позивачем до суду витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть бути складовими договору, укладеного між банком та відповідачем.
Зокрема, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими витягом з Тарифів та витягом з Умов та правил надання банківських послуг ознайомлений ОСОБА_1 та погодився із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, на що зверталась увага судів у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), та не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати беззаперечною складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.
Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.12.2010 р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом 22.12.2020 р.( тобто у періоді 10 років), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Проте, до позовної заяви банком долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка підписана відповідачем (а.с. 21).
Отже, відповідач підписав не лише анкету-заяву від 20.12.2010р., а й Довідку про умови кредитування з використанням кредитних карт «Універсальна» Універсальна, 55 днів пільгового періоду" від 20.12.2010р. (а.с. 21), в якій визначені суттєві умови кредитного договору, як то відсоткова ставка за кредитом, встановлення порядку погашення кредиту щомісячними платежами, розмір пені, комісії та штрафів, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з цими умовами кредитування.
Саме відповідач повинен був спростувати, що підпис, який міститься у Довідці про умови кредитування від 20.01.2010 року, йому не належить, але доти, доки цього не сталось, презюмується, що саме позичальником підписано цей документ.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, підписуючи 20.12.2010 року довідку про ознайомлення із умовами кредитування, погодився на викладені в ній умови договору.
Так, в довідці про умови кредитування сторони узгодити наступні умови: базова процента ставка на місяць -1,9%, розмір щомісячного платежу - 1 % від заборгованості, термін внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця, наступного за звітним, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафи - 500 грн. + 5 % від суми заборгованості ( а.с. 21).
В подальшому відповідач не користувався грошима, зокрема, операції з приводу отримання коштів через банкомат або як оплата карткою ним не проводились з 26.03.2020 року. Відсотки за користування кредитним лімітом, пеня та штрафи за прострочку списувались автоматично. Погашення заборгованості відбувалось шляхом автоматичного зняття грошей з іншої карти. Але в такий спосіб всі нарахування та кредитний ліміт не погашались в повному обсягу.
Таким чином, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також інших складових заборгованості по узгодженим істотним умовам.
Оскільки строку дії договору між сторонами не узгоджувалось ні в анкеті-заяві, ні у Довідці про умови кредитування, то, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019р., кредитні кошти та інші складові заборгованості, які добровільно не погашені позичальником, можуть бути стягнуті відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, тобто на вимогу банку.
Оскільки здійснені в розрахунку заборгованості нарахування відсотків відповідають визначеним у Довідці про умови кредитування ставкам та методикам нарахування, то складові заборгованості та їх розмір правильно обраховані банком.
Враховуючи те, що зазначеною анкетою-заявою про приєднання до банківських послуг, а також довідкою, яка підписана ОСОБА_1 визначено розмір відсотків за користування кредитом, та вони правильно обчислені банком, то заборгованість за відсотками підлягає стягненню з відповідача на користь банку у визначеному розмірі в сумі 4006,89 грн.
При поданні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було сплачено судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1), який в силу приписів ст.141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп..
На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 536, 543, 549-551, 554, 629, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України,
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня складення судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В. В. Васильченко