1Справа № 335/7592/21 2/335/2557/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Чернухи В.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в особі представника - адвоката Барчука Володимира Івановича до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визнання права на приватизацію житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернулись до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання права на приватизацію квартири за відсутності ордеру про надання жилої площі, зобов`язання прийняти документи на приватизацію квартири, та зобов`язання прийняти рішення щодо приватизації квартири у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В обґрунтування позову зазначали, що квартира АДРЕСА_1 була надана позивачу ОСОБА_1 у безстрокове користування, відповідно до договору найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду № 113572324 від 17.12.2015, укладеного з МКП «Основаніє».

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є членами сім`ї ОСОБА_1 , та вони зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою.

У березні 2021 року позивачі звернулись до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району з метою безоплатної приватизації вказаної квартири, однак отримали відмову, у зв`язку із тим, що вони не надали копію ордеру про надання жилої площі за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії технічного паспорту на вищевказану квартиру, за даними ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 02.09.2015, вказана квартина належить територіальній громаді в особі ЗМР.

У відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР від 01.11.2019 №Ч-5800, зазначено, що відповідно до рішення ЗМР №33 від 24.06.2009, діяльність ДКП «Бюро обміну житлової площі» припинена, шляхом ліквідації. Справи ДКП «Бюро обміну житлової площі» передані до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР лише з 01.01.1994, у зв`язку із чим позивачі позбавлені можливості надати відповідачу копію ордеру про надання жилої площі за адресою: АДРЕСА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, а саме на те, що відсутність ордеру про надання жилої площі не позбавляє їх права на приватизацію квартири, позивачі просять суд визнати за ними право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру про надання житлової площі та зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти від позивачів документи на приватизацію вказаної квартири, та прийняти рішення щодо приватизації вказаної квартири у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Ухвалою судді від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 12.08.2021.

11.08.2021 до суду надійшов відзив від Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в особі представника Малюк С.М., у якому зазначено, що відповідно до п.п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих будинків у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі - Положення № 396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, та надає чітко визначений перелік документів, зокрема, копію ордеру про надання жилої площі. За результатами розгляду наданих позивачем ОСОБА_1 відповідачеві документів було встановлено відсутність такого ордеру, у зв`язку з чим було відмовлено в приватизації житла, про що надано відповідну відповідь.

У відзиві представник відповідача просить прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства та розглянути справу за відсутності представника Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Ухвалою суду від 12.08.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.10.2021.

У судове засідання сторони не з`явились.

11.10.2021 представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність, та відсутність позивачів, у якій він на задоволенні позовних вимог наполягав.

Враховуючи подані сторонами заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до договору найму житла в будинках держаного і комунального фонду від 17.12.2015, укладеного між МКП «Основаніє», як наймодавцем, та ОСОБА_1 , як наймачем, наймодавець надав наймачу у безстрокове користування житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,11, корисною площею 54,88.

У квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, які долучені до позову.

Відповідно до технічного паспорту, складеного ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_1 , є двокімнатною, загальною площею 57.11 кв.м., корисною площею 54.88 кв.м. та жилою площею 34.73 кв.м., та належить територіальній громаді в особі ЗМР.

Позивач ОСОБА_2 зверталась до Департаменту з управління Житлово-комунальним господарством ЗМР із заявою про видачу копії корінця обмінного ордера на квартиру АДРЕСА_1 , який видано у 1991 році.

Департаментом з управління Житлово-комунальним господарством ЗМР №Ч-5800 від 01.11.2019, ОСОБА_2 повідомлено про те, що рішенням ЗМР №33 від 24.06.2009 припинена діяльність державного КП «Бюро обміну житлової площі» шляхом ліквідації, та до Департаменту передано на зберігання справи ліквідованого бюро лише з 01.01.1994, у зв`язку із чим надати запитану інформацію не представляться можливим.

29.03.2021, вх. №Л-247-В ОСОБА_1 звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району із зверненням щодо приватизації житла за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами розгляду якого отримав відповідь № Л-247-В від 06.04.2021 про відмову у приватизації житла, у зв`язку із ненаданням копії ордеру про надання жилої площі.

Спір у справі виник у зв`язку з відмовою до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як органу приватизації позивачам в приватизації спірної квартири.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилами ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені законом «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч. 4 ст. 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 ст. 5 закону «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно із ч. 11 ст. 8 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У ч. 10 ст. 8 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст. 1 закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст. 1 закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч. 2 ст. 2 закону «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з п. 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №200/18858/16-ц.

Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У п. 36 рішення від 18.11.2004 у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі §1 ст. 8 конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.95, п. 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 24.02.2019 у справі № 296/4642/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Тобто, за змістом вказаної норми законодавства, ордер є лише підставою для вселення у житло.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , на законних підставах проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспортів громадянина України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , а також довідками про реєстрації місця проживання, які видані Департаментом реєстраційних послуг ЗМР. Зазначені обставини не оспорюється відповідачем.

Отже, враховуючи те, що позивачі мають намір використати своє право на приватизацію житла, але з об`єктивних причин не мають ордеру про надання жилої площі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачами права на приватизацію квартири без наявності ордера, зобов`язання відповідача прийняти від них документи, за відсутності ордеру про надання житлової площі, на приватизацію спірної квартири та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Підсумовуючи все вищевикладене, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат позивачами не заявлялось, а тому судом не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 81, 89, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в особі представника - адвоката Барчука Володимира Івановича до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про визнання права на приватизацію житлового приміщення, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності ордеру про надання жилої площі.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка також є законним представником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , документи на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за відсутності ордеру про надання жилої площі, та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складене в повному обсязі 11.10.2021.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач-1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Позивач-2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Позивач-3 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Позивач-4 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Позивач-4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, , адреса: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 5.

Суддя К.В. Гашук