Справа № 643/6282/21
Провадження № 2/643/3548/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Тимош О.М.,

за участю секретаря судових засідань Холод К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Михайловина Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач КП «Жилкомсервіс» в особі свого представника звернулося з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2015 по 31.03.2021 у сумі 9621,41 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ч.2 ст.633 ЦК України між КП «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м.Харкова та відповідачем, як споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, був укладений публічний договір про надання житлово-комунальних послуг шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 №95/1 із змінами внесеними в 2007 і 2009 роках.

Позивач зазначає, що він належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідач на момент звернення до суду не здійснює дій щодо повного погашення заборгованості, внаслідок чого за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2015 по 31.03.2021 утворилася заборгованість у сумі 9621,41 грн.

Посилаючись на ст.382, 633, 322, 625 ЦК України, ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 12.04.2021 позовна заява залишена без руху.

19.07.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді 09.08.2021 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти застосування строків позовної давності до позовних вимог заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, зазначив, що неможливо встановити які саме послуги надавалися, позивачем не надано тарифів, обсягу, вартості наданих послуг, що порушує принцип справедливості. Крім того, представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про застосування строків позовної давності, яке у судовому засіданні підтримав та просив задовольнити.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування виданого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Гнилицької Т.В. 12.12.2014 (1/2 частки) та договору про поділ майна подружжя виданого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Гнилицької Т.В. 12.12.2014 (1/2 частки), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.02.2021 (а.с.11-12).

Згідно зі ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини між власниками майна як суб`єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами.

Отже, правовідносини власників житлових приміщень з утримання житлового приміщення регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими будинками та прибудинковими територіями.

Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизації державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Між Комунальним підприємством «Жилкомсервіс», як управителем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова, та відповідачем, як споживачем послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, був укладений публічний договір про надання житлово-комунальних послуг, шляхом його опублікування в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода» від 28.11.2006 №95/1 зі змінами, внесеними в 2007 і 2009 роках (надалі - «Публічний договір»), що передбачено частиною 2 ст. 633 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 22 Публічного договору, договір укладається строком на 3 роки і вважається продовженим на той строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору чи необхідності його перегляду.

Таким чином, Публічний договір є чинним в період нарахування заборгованості за надання відповідних послуг (01.10.2015 31.03.2021), а власники багатоквартирних будинків, у тому числі за адресою: АДРЕСА_2 перебувають в договірних відносинах з Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» і зобов`язанні здійснювати оплату наданих послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, відповідно до затвердженого органами місцевого самоврядування тарифам (а.с.14).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв до 19.05.2019, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», введений в дію з 01.05.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п.7 Публічного договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Сплата послуг здійснюється (платежі вносяться) не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Між позивачем та відповідачем існують відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а саме послуги по утриманню багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , споруд та прибудинкової території зокрема прибирання прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем, тощо, а відповідач ними користується.

Тарифи на послуги з утримання будинків з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також перелік послуг КП «Жилкомсервіс» встановлені відповідними рішеннями виконавчого комітету Харківської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 №1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» КП «Жилкомсервіс» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків (а.с.15).

Позивач належним чином виконує свої обов`язки по забезпеченню надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова» (зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.01.2012 №39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 №893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади», рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 №283 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м.Харкова»), №318 «Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади від 11.05.2018» (а.с.16- 19). Зазначені рішення спростовують твердження представника позивача про відсутність переліку послуг, за які нараховується плата та тарифів за їх надання.

Відповідач на момент звернення до суду не здійснює дій щодо повного погашення заборгованості за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка за період з 01.10.2015 31.03.2021, згідно з розрахунком позивача становить 9621,41 грн (а.с.9-10). Відповідачем не спростовані докази позивача щодо наявної заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню, доказів на спростування доводів позивача відповідачем протягом судового розгляду не подано.

Разом з цим, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за надані послуги за період з за період з жовтня 2015 року по квітень 2018 року.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст.257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З ч.2 ст.264 ЦК України вбачається, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Позивач за захистом порушеного права звернувся до суду 08.04.2021, про що свідчить вхідна дата на штампі суду.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2018 по 31.03.2021 в сумі 6224 грн 08 коп. При цьому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій за період з 01.10.2015 по 30.04.2018 у сумі 3397 грн 33 коп суд відмовляє, в зв`язку із пропуском строків звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у загальній сумі 1468 грн 46 коп.

Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273,289, 315,319,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіза послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2018 по 31.03.2021 в сумі 6224 грн 08 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій за період з 01.10.2015 по 30.04.2018 у сумі 3397 грн 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» судовий збір у сумі 1468 грн 46 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Позивач: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», місцезнаходження: 61052, м.Харків, вул.Конторська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34467793.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 .

Повне рішення суду складено 22 жовтня 2021 року.

Суддя О.М.Тимош