Номер провадження: 22-ц/813/6444/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

представника ОСОБА_1 адвоката Чорного Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

27 жовтня 2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 , в особі його представника за довіреністю ОСОБА_4 , надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а саме: скасування арешту, який був накладений на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2012 року по справі № 1522/15035/12 та зареєстрований 20.08.2012 року о 17:15:28 Одеською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 12895342 (а.с.35-37).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року клопотання ОСОБА_1 , в особі його представника за довіреністю ОСОБА_4 , про скасування арешту по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року по справі № 522/1522/15035/12, та скасовано арешт на квартиру під номером АДРЕСА_1 , який зареєстрований 20.08.2012 року Одеською Філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження 12895342.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року, та постановлення нової, якою у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту відмовити (а.с.104-105 ).

22.03.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 , в особі його представника адвоката Чорного Г.Г., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року- без змін (а.с.127-128).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , в особі його представника за довіреністю ОСОБА_4 , про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що арешт накладено на майно іншого власника, яке на момент розгляду клопотання про забезпечення позову не належало відповідачеві ОСОБА_3 .

Крім цього, ОСОБА_1 , як власника квартири до розгляду цієї справи залучено не було, а провадження по справі було відкрито після державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_1 .

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з позовною заявою про стягнення боргу за договором позики та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах суми боргу, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2012 року, в якості забезпечення позову було накладено арешт на квартиру під АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2012 року по справі №1522/15035/12 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено у повному обсязі.

Рішення суду набрало законної сили, але матеріали справи не мають доказів його виконання на теперішній час.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановлюється ухвала.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд також вказав, що заходи забезпечення, у вигляді арешту на зазначену квартиру вжиті ухвалою від 17 серпня 2012 року, а провадження по справі було відкрито 06 липня 2012 року.

Однак, з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав та нерухоме майно № 229619329 від 26.10.2020 року 20.08.2012 року, вбачається, що 06 липня 2012 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_1 .

З цих підстав, суд першої інстанції зазначив, що арешт накладено на майно іншого власника, яке на момент розгляду клопотання про забезпечення позову не належало відповідачеві ОСОБА_3 .

Крім того, суд вказав, що ОСОБА_1 , як власника квартири до розгляду цієї справи залучено не було, а провадження по справі було відкрито після державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_1 .

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову і зазначив, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову є підставою внесення/виключення відомостей до/з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленому Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки судом не було враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом не було враховано, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 , не є учасниками даної цивільної справи, а тому не наділені правом звернення до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру під АДРЕСА_1 .

При цьому колегія суддів зазначає, що у разі, якщо ОСОБА_1 вважає, що арешт накладено на квартиру, яка належить йому на праві власності, у цивільній справі, в якій він не є учасником і по якій ще 08 листопада 2012 року було ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили, то він не наділений правом звернення до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, а може ставити перед судом питання про скасування заходів забезпечення позову, шляхом звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу суду, посилаючись не на порушення судом норм процесуального права, а на те, що судом не був досліджений факт невиконання відповідачем ОСОБА_3 ухваленого судового рішення від 08 листопада 2012 року, який ухиляється від його виконання та не дослідив того, що ОСОБА_1 не зареєстрований і не проживає в кв. АДРЕСА_1 , а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2020 року скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повнесудове рішення складено 18.10.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева