Справа № 510/172/21
Провадження № 2/510/808/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи С.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила про розгляд справи без її участі.

Представник позивача - адвокат Златі Д.С. позовні вимоги підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 04.09.2020р.; копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я позивача; копія державного акту серії ЯЕ №660754 від 23.06.2008р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 1,00 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, оформленого на ім`я ОСОБА_3 ; копія генерального плану житлового будинку; копія розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки; копія свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 01.02.1963р.; копія рішення виконкому Ренійської міської ради Ренійського району від 20.03.1985р. про реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1 ; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2020р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються дітьми ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 належало наступне майно:

житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка площею 1,00 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту серії ЯЕ №660754 від 23.06.2008р. на право власності на земельну ділянку.

Факт належності нерухомості (житлових будинків) ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 01.02.1963р.; рішенням виконкому Ренійської міської ради Ренійського району від 20.03.1985р. про реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1 , технічними документами.

За життя ОСОБА_3 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її діти - дочка та син - сторони у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ні позивач, ні його сестра не звернулися до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення вищевказаних осіб за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в них були відсутні правовстановлюючі документи.

Останні роки перед смертю матері сторони мешкали разом із нею, доглядали за матір`ю, як діти. Крім того, після смерті матері сторони добровільно домовилися про поділ спадщини між собою. Так, позивач прийняв спадщину та претендує на її оформлення щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки. Відповідачка отримала право на визнання за нею права на спадщину у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , однак будь-яких позовних вимог щодо визнання права на спадщину у цьому обсязі не заявляла. Під час розгляду даної справи відповідачка будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мала, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, про що 08.09.2020р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивач не може, оскільки за життя його матір не оформила належним чином право власності на житловий будинок, не зареєструвала право на нерухоме майно у Державному реєстрі прав власності на нерухомість.

Необхідні нотаріусу документи щодо земельної ділянки позивач також надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат.

Так як набуте за спадкуванням право власності позивачем не було оформлено, він не в змозі отримати дублікат державного акту про право власності на землю.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість та земельну ділянку, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті матері у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок та земельну ділянку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Сестра позивача - ОСОБА_2 за прийняттям спадщини після смерті матері не зверталася, домовилася із позивачем щодо добровільного варіанту розподілу спадщини, будь-яких заперечень щодо визнання права власності на спадщину за позивачем не мала.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок та земельну ділянку, розпорядження щодо їх цільового використовування, мешкання в житловому будинку тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

- житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (який складається в цілому з: житлового будинку літ. А загальною площею 61,80 кв.м., житловою площею 39,10 кв.м., підсобною площею 22,70 кв.м.; тамбуру літ.а; літньої кухні літ. Б; сараю літ. В; погрібу літ. в; вбиральні літ. Г; сараю літ. Д; огорожі 1-3; споруди 4);

- земельну ділянку площею 1,00 га із кадастровим номером :01:004:0259, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту серії ЯЕ №660754 від 23.06.2008р. на право власності на земельну ділянку,

що належали ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник