Справа № 314/1177/21
Провадження № 2/314/736/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/1177/21 за позовом ОСОБА_3 до Петро-Михайлівської сільської ради про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_4 . Все своє життя він був зареєстрований та проживав разом з позивачем в с. Петро-Михайлівка Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області. На момент смерті у нього шлюб було вже розірвано, дітей він не мав, тому позивач є його єдиним спадкоємцем. Відразу після смерті сина позивач не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через тяжку хворобу, у зв`язку з якою вона має складнощі у пересуванні. На цей час вона звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, державний нотаріус поставила під сумнів достовірність свідоцтва про народження сина, видане в самопроголошеній Республіці Абхазії. Зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що у зв`язку з тим, що має ряд тяжких захворювань, зокрема, є інвалідом першої групи за зором безстроково, а також страждає на гіпертонічну хворобу, цукровий діабет, отримує лікування методом хронічного гемодіалізу у режимі 8 годин на тиждень, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду. Вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з чим просить визначити їй додатковий тримісячний строк, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Крім того, зазначає, що оскільки вона не має можливості пред`явити державному нотаріусу свідоцтво про народження сина, видане в самопроголошеній Республіці Абхазії, для оформлення спадщини просить встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її рідним сином.

Ухвалою суду від 19.03.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

19.04.2021 від представника відповідача Петро-Михайлівської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що підставою для винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2021 стали ті обставини, що позивач не подала у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини та на день смерті ОСОБА_5 разом з ним не була зареєстрована, а також те, що нотаріусу не були надані документи, що підтверджують родинні відносини з померлим. Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка Петро-Михайлівської сільської ради від 28.01.2021 та акт обстеження матеріально-побутових умов, складений депутатом Петро-Михайлівської сільської ради та підписаний сільським головою, про те, що ОСОБА_3 проживала без реєстрації разом з ОСОБА_4 по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії була винесена раніше, ніж сільська рада підтвердила факт проживання ОСОБА_3 разом із сином без реєстрації на день його смерті, що являлось підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину поза судовим рішенням. Тобто, звертаючись до суду, ОСОБА_3 не використала всі наявні докази для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом поза судовий рішенням, отже, звернення до суду є передчасним. За таких обставин, позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягають задоволенню. Крім того, на думку відповідача, не підлягають задоволенню і вимоги про встановлення факту родинних зв`язків, оскільки в матеріалах справи міститься свідоцтво про народження померлого, де його матір`ю записана позивач ОСОБА_3 , однак даний документ нотаріусу не надавався. З урахуванням викладеного відповідач просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

20.04.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.09.2019 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Після його смерті відкрилась спадщина страхову виплату ERGO Insurance SE (свідоцтво № НОМЕР_2 ).

Заповітів ОСОБА_4 не залишив, тому спадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватись за законом.

Із матеріалів спадкової справи № 23/2021, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , встановлено, що єдиною спадкоємицею померлого, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, є позивач ОСОБА_3 , однак остання звернулась до нотаріальної контори через свого представника ОСОБА_6 тільки 26.01.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку для звернення із заявою.

Постановою від 27.01.2021 державний нотаріус Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфова О.М. відмовила ОСОБА_6 , який діє від імені ОСОБА_3 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини, а також не наданням документів, що підтверджують родинні відносини з померлим.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підтвердження факту родинних зв`язків з померлим позивачкою до матеріалів справи надано копію свідоцтва про народження, виданого 21.01.2020 в самопроголошеній Республіці Абхазії, відповідно до якого ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Дранда Гульрипшського району Абхазької АРСР, його матір`ю у даному свідоцтві записана ОСОБА_3 .

Зважаючи на те, що вказане свідоцтво про народження видане самопроголошеною Республікою Абхазією, державна незалежність якої не визнана Україною, органи державної влади не мають можливості використовувати документи, видані цією самопроголошеною територією.

Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де Європейський суд з прав людини констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Спираючись на сформульований у цих справах підхід, Європейський суд з прав людини наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)».

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у томі числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій територій.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Cyprus v. Turkey»Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе взяти до уваги свідоцтво про народження, надане позивачем, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Беручи до уваги, що встановлення факту родинних зв`язків необхідно позивачу для реалізації спадкових прав, суд вважає, що позов у частині встановлення факту родинних зв`язків підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд, дослідивши поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, прийшов до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має ряд тяжких захворювань, зокрема, є інвалідом першої групи за зором безстроково, а також страждає на гіпертонічну хворобу, артеріальну гіпертензію, цукровий діабет, отримує лікування методом хронічного гемодіалізу у режимі 8 годин на тиждень, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що ОСОБА_3 дійсно внаслідок об`єктивних причин не могла вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача з приводу того, що свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_7 могла отримати поза судовим рішенням шляхом надання державному нотаріусу довідка Петро-Михайлівської сільської ради від 28.01.2021 та акт обстеження матеріально-побутових умов, складений депутатом Петро-Михайлівської сільської ради та підписаний сільським головою, про те, що ОСОБА_3 проживала без реєстрації разом з ОСОБА_4 по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 . З даного приводу державний нотаріус вже виніс постанову, якою відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись саме на пропуск позивачем строку для подання за яви про прийняття спадщини, отже, позасудові способи вирішення спору позивачем були вичерпані, тому питання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини має вирішуватися саме у судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає причину пропуску строку поважною, відповідно до ст. 1272 ЦК України, та приходить до висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню. Визначаючи позивачу період часу для подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає тримісячний строк достатнім для подання зазначеної заяви.

Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1816 гривень 00 копійок, від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Петро-Михайлівської сільської ради (, адреса місцезнаходження: 70015, Запорізька область, Запорізький район, Петро-Михайлівська ОТГ, с. Петро-Михайлівка, вул. Миру, 70) про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 11.11.2005 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 11.11.2005 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий тримісячний строк, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Стягнути з Петро-Михайлівської сільської ради (, адреса місцезнаходження: 70015, Запорізька область, Запорізький район, Петро-Михайлівська ОТГ, с. Петро-Михайлівка, вул. Миру, 70) на користь держави судовий збір у розмірі 1816 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 30.08.2021.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

30.08.2021