Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1183/20
Провадження № 2/711/420/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.,

при секретарі Слабко Ю.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кучер Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, -

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», яке діє в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних.

В обґрунтування позову вказує, що на ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», покладений обов`язок забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в буд. АДРЕСА_1 здійснюється відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно».

Оскільки в будинку АДРЕСА_1 не встановлений будинковий лічильник обліку теплопостачання, то відповідно до п. п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

В квартирі АДРЕСА_2 встановлено лічильник обліку гарячого водопостачання, тому, згідно п. 20 вказаних вище Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.10.2019 року № 187014 481, відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Також вказує, що Договір з відповідачем про надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак його відсутність не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , починаючи з січня 2013 року, своєчасно та у повному обсязі не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка по вересень 2019 року складає 129 165 грн. 90 грн.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 3% річних від простроченої суми боргу 8 701 грн. 89 коп. та інфляційна складова боргу, яка становить 27027 грн. 29 коп.

А тому, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 129 165 грн. 90 коп., а також 3% річних в сумі 8 701 грн. 89 коп. та інфляційну складову боргу в сумі 27 027 грн. 29 коп., що разом складає 164 895 грн. 08 коп., а також судовий збір в розмірі 2 473 грн. 43 коп.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

06.05.2020 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Ковтуном Ю.О. до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В наданому відзиві на позовну заяву представник відповідача

вказує, що, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 . З часу придбання вказаної квартири в ній повністю було відсутнє централізоване опалення з підстав несанкційованої врізки в систему опалення іншими мешканцями будинку та виходу з ладу циркуляційних насосів.

Із вказаних вище підстав відповідач ОСОБА_2 протягом 2005-2006 років звертався до ВП «Черкаська ТЕЦ» та РЕУ-1 з проханням відновити систему опалення в його квартирі.

12.09.2006 року відповідачу Ковальчуку ВП «Черкаська ТЕЦ» було видано технічні умови для розробки проекту індивідуального теплопостачання і від`єднання квартири багатоповерхового будинку від централізованої системи опалення у зв`язку з влаштуванням індивідуального джерела теплопостачання та гарячого водозабезпечення.

11.04.2007 року відповідачем було отримано дозвіл міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП на відключення його квартири від централізованого опалення під існуючі технічні умови для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до вказаного вище дозволу міжвідомчої комісії відповідачу було запропоновано звернутися для отримання технічних і санітарних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання в ряд організацій, серед яких значиться уповноважена власником житлово-експлуатаційна організація, та, оскільки будинок в якому проживає відповідач не має централізованого газопостачання, до Черкаського міського РЕМ.

12.09.2007 року відповідачем від Черкаського міського РЕМ були отриманні технічні умови проекту індивідуального теплопостачання.

У відповідності з Наказом «Про затвердження Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» від 22.11.2005 року № 4 затвердженим Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, відповідач звернувся до уповноваженої власником житлово-експлуатаційної організації, на той час РЕУ-1, для отримання технічних умов проекту індивідуального теплопостачання. З підстав того, що на будинок, в якому знаходиться квартира в уповноваженої власником житлово - експлуатаційної організації була відсутня будь-яка документація відносно загальнобудинкової системи опалення відповідачу було відмовлено в наданні технічних умов на індивідуальну систему опалення.

В період з 2007 по 2014 роки відповідач вживав всіх заходів необхідних для отримання у відповідності з Порядком технічні умови для розробки проекту індивідуального опалення.

Протягом цього періоду позивачем на вимогу відповідача було зафіксовано, що в його квартирі температура повітря в зимовий період нижче норми, в зв`язку з переобладнанням системи опалення в інших квартирах. Відповідачем складались акти, відповідно до яких температура в його помешканні була нижче 12 градусів та надсилалися листи з вимогою надати дозвіл на встановлення електричного автономного опалення та від`єднання від системи централізованого опалення в зв`язку з повною відсутністю теплопостачання протягом тривалого часу та неможливості його відновити ні уповноваженим власником житлово-експлуатаційної організації, ні представниками ВП «Черкаська ТЕЦ».

З підстав неможливості отримати технічні умови та виконати проект на встановлення електричного автономного опалення, в зв`язку із внесенням змін від 09.12.2007 року до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення, відповідно до яких, окремі житлові приміщення відключати від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не дозволяється, а також повною відсутністю в помешканні відповідача центрального опалення (не з його вини), ним було прийнято рішення про відключення приміщення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово звертався до позивача з проханням бути присутнім при від`єднанні приміщення його квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП, а також скласти відповідний акт. З підстав впровадження змін до вказаного вище Порядку позивач вказав, що вимоги щодо відключення квартири від теплопостачання суперечать чинному законодавству.

Оскільки дозвіл міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП відповідачем було отримано до внесення змін до вказаного вище Порядку, а також через фактичну відсутність опалення в приміщенні (не з вини відповідача) та неможливості отримати технічні умови, 24.07.2014 року ним було проведено від`єднання його квартири від ЦО.

14.07.2017 року на вимогу відповідача представником ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» було складено акт про самовільний демонтаж системи опалення в квартирі відповідача та зазначено, що квартира в опалювальний період опалюється електричними конвекторами, а також було вказано про необхідність надати технічну документацію в ВП «Черкаська ТЕЦ» на заміну системи опалення, в разі її відсутності відновити систему опалення.

Листом від 24.10.2017 року ВП «Черкаська ТЕЦ» повідомила відповідача про можливість відключення від системи централізованого опалення за умови надання відповідного проекту та на підставі раніше виданих технічних умов. Однак, жодна проектна організація не змогла виконати відповідний проект на підставі старих технічних умов.

В грудні 2017 року відповідач повторно звернувся до міжвідомчої комісії з проханням продовжити строк дії технічних умов, що було отримано відповідачем раніше. Однак, майже ніж через пів року йому була надана відповідь міжвідомчої комісії про неможливість встановлення в його квартирі автономного опалення, оскільки відключення окремо взятої квартири від централізованої системи опалення не передбачено змінами від 09.12.2007 року до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення.

04.09.2019 року рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії було затверджено Акт про відключення об`єкта відокремлення від мережі центрального опалення та гарячого водопостачання, а 22.10.2019 року представником ВП «Черкаська ТЕЦ» було складено акт про відсутність приладів опалення в квартирі відповідача на підставі рішення міжвідомчої комісії, що було отримано відповідачем в 2007 році.

Отже, виходячи з викладених вище обставин, відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу, був позбавлений можливості, з підстав, спочатку не погодження технічних умов власником житлово-експлуатаційної організації в особі РЕУ-1, а потім в зв`язку зі змінами в законодавстві, на встановлення індивідуального опалення.

Таким чином, з моменту набуття відповідачем у власність квартири АДРЕСА_2 , теплопостачання до неї фактично було відсутнє, що було зафіксовано актами ВП «Черкаська ТЕЦ», актами, складеними відповідачем, та скаргами на адресу організації з постачання тепла, а відтак, відповідач жодного разу не сплачував за послуги опалення.

Крім того, у наданому суду відзиві на позов, представник відповідача вказує, що, оскільки відповідач ОСОБА_2 , починаючи з 2013 року, не здійснював будь-яких проплат за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, то просить суд застосувати до даних спірних правовідносин положення ст. 256, 267 ЦК України (позовна давність) та відмовити в задоволенні позовних в повному обсязі з підстав, вказаних вище.

20.05.2020 року представником позивача за довіреністю ОСОБА_1 була надана суду відповідь на відзив на позов, в якій останній вказує, що відповідач ОСОБА_2 , як власник квартири і споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язаний утримувати своє майно згідно зі ст. 13 Конституції України та ст. 322 ЦК України, а також оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги.

Зі змісту відзиву та доданих до нього копій документів вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 повністю було відсутнє централізоване опалення підстав несанкціонованої врізки в систему опалення іншими мешканцями будинку та виходу з ладу циркуляційних насосів, тобто не з вини позивача.

Також представник позивача зазначив, що доводи відповідача про не отримання ним послуги централізованого опалення у зв`язку з відсутністю приладів опалення (батарей) в його квартирі (а значить, на його думку і його обов`язку оплачувати за послуги з постачання теплової енергії) не заслуговують на увагу, оскільки він самовільно демонтував у своїй квартирні прилади опалення і не дотримався п. п. 2.4.2, 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від теплопостачання, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4.

Лише після затвердження постійно діючою міжвідомчою комісією акту про відключення об`єкта відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання від 04.09.2019 року (протокол від 05.09.2019 року) згідно вимог Порядку (наказ Мінрегіонрозвитку від 26.07.2019 року № 169) позивач припинив надання житлово-комунальних послуг відповідачеві та не нараховує плату за них з вересня 2019 року, окрім плати за опалення місць загального користування.

Таким чином, позивачем не порушувались норми чинного законодавства та законні права та інтереси відповідача ОСОБА_2 , а отже позовні вимоги позивача цілком правомірні.

21.04.2021 року представником відповідача адвокатом Кучер Ю.В. були надані суду додаткові пояснення щодо позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, в яких вона вказує, що з моменту придбання відповідачем ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_3 , з 2005 року і до 2019 року, він не отримував від позивача послуги належної якості у зв`язку з обставинами, що не залежали від його волі.

Протягом 2005-2019 років відповідач неодноразово звертався зі скаргами, заявами, зверненнями до позивача щодо відхилення температурних показників від санітарних норм. Так, відповідачем складались акти претензії, в яких зафіксовано, що температура в квартирі АДРЕСА_2 в період опалювального сезону не піднімалася вище + 12 градусів за ОСОБА_3 . Однак, позивач ігнорував виклики та звернення відповідача, при цьому вказані акти - претензії, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, підписані не менш, як двома споживачами, які проживають у вказаному будинку.

Позивач був зобов`язаний розглянути такі акти і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про їх задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови. Проте позивачем вказаних дій вчинено не було.

Крім того, представник відповідача зазначає, що, у відповіді на відзив, позивач, сам вказує, що в квартирі відповідача ОСОБА_2 було відсутнє централізоване опалення з підстав несанкціонованої врізки в систему опалення іншими мешканцями будинку та виходу з ладу циркулярних насосів. Таким чином, позивач визнав, що йому було відомо, що відповідач не отримував послуги з централізованого опалення з підстав, які від нього не залежали та які виникли не з його вини, як споживача послуг.

На численні звернення відповідача, позивач надавав відповідь, в яких зазначалося, що представниками ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» та СУБ «Митниця» складений акт для відновлення системи опалення згідно проекту.

Такі аналогічні за змістом відповіді позивачем надавалися протягом майже 14 років, що вказує на те, що це були лише стандартні відписки на чергові звернення, проте, протягом такої кількості часу позивачем не вчинялось жодних дій щодо забезпечення надання відповідачу послуг з централізованого опалення належної якості, не було виявлено та усунуто причину низької температури засобів обігріву в квартирі відповідача, а лише повідомлялось, що через несанкціоновану врізку в систему опалення інших мешканців будинку (проте яких саме ніхто не намагався встановити) в квартирі відповідача температура не відповідала санітарним нормам під час періоду опалювального сезону.

Відповідно до пунктів 1, 3-5, 8 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-3, 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 року № 150 затверджено Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, пунктом 1.1.12 якого передбачено, що до послуг з централізованого опалення та вентиляції належить: регулювання та гідравлічне випробовування систем централізованого опалення; регулювання та налагодження системи вентиляції; промивання трубопроводів та приладів централізованого опалення; усунення течі в трубопроводах, приладах та арматурі; регулювання триходових кранів; поновлення сальникових ущільнень; укріплення ізоляції трубопроводів; огляд та очищення конденсаційних горщиків, інжекторів, елеваторів, змішувачів, редукційних клапанів, регулювальних кранів та вентилів, засувок, грязьових відстойників, повітрозбірників, компенсаторів, вантузів; очищення від накипу запірної арматури; закріплення приладів; закріплення трубопроводів; консервація та розконсервація системи централізованого опалення; оглядання та підтягування на трубах контргайок, муфт або їх заміна; заміна прокладок у фланцевих з`єднаннях та усунення течі; перевірка контрольно-вимірювальних приладів; очищення від бруду та іржі розширювального бака, часткове відновлення його теплоізоляції.

Пунктом 1.1.15 Наказу визначено, що до послуг з централізованого постачання гарячої води належить: регулювання та гідравлічне випробовування систем централізованого постачання гарячої води; регулювання триходових кранів; поновлення сальникових ущільнень; ущільнення згонів; притирання пробкових кранів та змішувачів; укріплення ізоляції трубопроводів; огляд та очищення грязьовиків, повітрязбирачів, вантузів, компенсаторів регулювальних кранів, вентилів, засувок; очищення від накипу бойлерів, змійовиків, запірної арматури; закріплення приладів; закріплення трубопроводів; усунення засмічень внутрішньобудинкових водопровідних мереж.

Таким чином, позивач зобов`язаний був вжити всіх необхідних заходів з метою забезпечення надання відповідачу послуг з централізованого опалення належної якості, щоб, як наслідок, мати право вимагати сплати в повному обсязі за надані послуги.

Позивач, відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії», відноситься до суб`єктів природної монополії, у зв`язку з чим відповідач ОСОБА_2 не мав можливості обирати іншого надавача послуг з централізованого опалення і був вимушений протягом більш як 14 років (з 2005 по 2019 рік) отримувати неякісні послуги, в зв`язку з чим його квартира була непридатна для проживання в період опалювання, а після відключення такого опалення потребувала ремонту, адже, у зв`язку з низькою температурою в приміщенні, стіни постійно покривалися цвіллю, псувались шпалери, підлога, стеля, вікна та інше.

Тому, з огляду на вказане вище, а також на доводи і обставини викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, такими що не відповідають дійсності та не доведені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, до зазначених додатових пояснень, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Кучер Ю.В. було подано нові докази (акти-претензії), які не надавалися суду разом із відзивом на позову заяву, хоча таі докази малися у відповідача. Причини несвоєчасного подання таких доказів представником ОСОБА_4 в судовому засіданні обумовлювалися зміною у відповідача представника. За таких обставин, враховуючи що представник позивача категорично заперечував проти приєднання таких доказів в зв`язку з пропуском відповідачем строку на їх подання, а також враховуючи те, що про зазначені докази відповідач, в особі його представника ОСОБА_4 , заявив лише 21.04.2021 року, тобто за день до останнього судового засідання по справі, не зважаючи на те, що розгляд справи тривав з лютого 2020 року і відповідач мав можливість подати такі докази суду завчасно, тому відповідно судом було відмовлено в прийнятті вищевказаних доказів.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві та у відповіді на відзив на позов, а також на підставі наданих письмових доказів.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кучер Ю.В. просила суд, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та з урахуванням додаткових пояснень до відзиву на позов, відмовити в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в повному обсязі. А у випадку, якщо суд прийде до висновку про задоволення позову, то застосувати вимоги ст.ст. 256, 267 ЦК України (позовна давність) та відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кучер Ю.В., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).

Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України, наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №374 від 30.11.2012 року, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 187014481 від 31.10.2019 року, одноосібним власником квартири АДРЕСА_2 з 18.07.2005 року є відповідач ОСОБА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу від 14.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т.І. та зареєстрованого під реєстровим номером 8385.

Разом з тим, як вбачається із відповіді відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 27.02.2020 року, що надійшла на адресу суду 03.03.2020 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (тобто за іншою адресою), однак він, як власник квартири АДРЕСА_2 , являється споживачем послуг, які надає позивач за даною адресою.

Таким чином, на відповідача ОСОБА_2 , як на власника майна, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з централізованого опалення, які надавались до квартири АДРЕСА_2 , позивачем ВП «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно».

Однак, відповідач ОСОБА_2 , не оплачував надані йому послуги, що не заперечується і самим відповідачем та його представниками, в зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість за період з січня 2013 року по 01.10.2019 року в загальній сумі 129 165 грн. 90 коп., що підтверджується листом-розрахунком заборгованості за адресою: АДРЕСА_3 (о/р НОМЕР_1 ).

Не проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє останнього, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані ВП «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц.

Також в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами (ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» та відповідачем ОСОБА_2 ) не укладався, однак не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача ОСОБА_2 ) від оплати цих послуг.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Доводи відповідача ОСОБА_2 та його представників про те, що відповідач не зобов`язаний сплачувати послуги з централізованого опалення, оскільки позивач не дотримувався відповідних норм законодавства щодо надання послуг належної якості та в зв`язку з тим, що в квартирі відповідача взагалі відсутні прилади опалення (батареї), не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Порядку).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Порядку).

Пунктом 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 вищевказаного Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (який був чинний на момент спірних правовідносин), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Таким чином в зв`язку із внесенням Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 змін до вищевказаного Порядку, на законодавчому рівні унеможливлене відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволено таке відключення лише щодо будинку в цілому. Даний Порядок втратив чинність лише 17.09.2019 року.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення до 17.09.2019 року відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання від 22.11.2005 № 4 процедури.

При цьому тип приміщення (житлове / нежитлове) у цьому питанні не має значення, оскільки об`єкти теплопостачання є вбудованими у багатоквартирний будинок, тип вбудованого у багатоквартирний будинок приміщення не впливає на порядок його відключення від мережі централізованого опалення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.04.2020 року (справа № 908/1349/19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.08.2019 року (справа № 226/1437/16-ц).

Матеріали даної справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що в квартирі відповідача ОСОБА_2 дійсно відсутні прилади опалення (батареї), однак це не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла, оскільки таке відключення відбулося в самовільному порядку, що не звільняє останнього від оплати за послуги з теплопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання», місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Як визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідача ОСОБА_2 свідчить про виконання послуг Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11.11.2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Щодо неодноразових звернень відповідача ОСОБА_2 до позивача, то вони не можуть виступати достатніми доказами фіксації неналежного виконання Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», взятих на себе обов`язків щодо надання комунальних послуг. Крім того, сам відповідач у неодноразових зверненнях до позивача вказував про те, що саме ним (відповідачем) 04.04.2013 року був проведений демонтаж батарей центрального опалення в його квартирі (а.с. 77, 82, 83). Тому і доводи відповідача про неналежну якість наданих послуг, як підставу для звільнення його від оплати таких послуг, є безпідставними.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Щодо періоду за який підлягає до стягнення заборгованість за послуги з централізованого опалення суд зазначає наступне.

04.09.2019 року рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії було затверджено Акт про відключення об`єкта відокремлення від мережі центрального опалення та гарячого водопостачання, а 22.10.2019 року представником ВП «Черкаська ТЕЦ» складено акт про відсутність приладів опалення в квартирі відповідача ОСОБА_2 , і саме з вересня 2019 року йому припинено надання житлово-комунальних послуг відповідачеві та не нараховується плата за них, окрім плати за опалення місць загального користування, тому, при зверненні до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з січня 2013 року по 01.10.2019 року в загальній сумі 129 165 грн. 90 коп.

Відповідачем ОСОБА_2 , в особі його представника адвоката Ковтуна Ю.О., у відзиві на позовну заяву було заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що плату за надані йому послуги з централізованого опалення відповідач ОСОБА_2 мав здійснювати щомісячно за виставленими йому позивачем рахунками, то право позивача на отримання такої плати вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового (щомісячного) платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж по оплаті послуг з централізованого опалення починається з моменту порушення строку його погашення. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем ОСОБА_2 кожного чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачем ОСОБА_2 не вносилася оплата за надані йому послуги централізованого опалення взагалі, а до суду позивач звернувся з даним позовом 18.02.2020 року, то відповідно заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача з урахуванням трирічного строку позовної давності лише за період з 01.03.2017 року по 01.10.2019 року включно (дата по яку позивач просить стягнути заборгованість), тобто в сумі заявленій позивачем, але за виключенням нарахувань до оплати за період з 01.01.2013 року по 30.02.2017 року включно.

Таким чином, до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає лише заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2017 року по 01.10.2019 року в загальній сумі 51 818 грн. 51 коп., виходячи із наступного розрахунку: 129 165 грн. 90 коп. /заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2013 року по 01.10.2019 року/ - 77 347 грн. 39 коп. /заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2013 року по 30.02.2017 року включно, що виходить за межі строку позовної даності/ = 51 818 грн. 51 коп.

Крім того, суд приходить до висновку і про часткове задоволення позовних вимог позивача і в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 інфляційних та 3% річних, виходячи із наступного.

В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки суд до основного зобов`язання застосував вимоги ст. 267 ЦК України (наслідки спливу строку позовної давності), відповідно вказані вимоги підлягають до застосування і до нарахування інфляційних та трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до стягнення з відповідача ОСОБА_2 підлягають інфляційні та три проценти річних за період з 01.03.2017 року по 01.10.2019 року (строк до якого пред`явлені такі вимоги).

За розрахунками, проведеним судом, 3% річних за вказаний вище період складають 1874 грн. 12 коп., а інфляційні втрати становлять 3 858 грн. 85 коп.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище та із застосуванням строку позовної давності, всього до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає заборгованість в загальній сумі 57 551 грн. 48 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення 51 818 грн. 51 коп., 3% річних 1 874 грн. 12 коп. та інфляційна складова 3 858 грн. 85 коп.

Щодо стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 2 473 грн. 43 коп., то суд зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 2473 грн. 43 коп., що стверджується платіжним дорученням № 3568 від 28.01.2020 року. При цьому, позовні вимоги пред`явлені позивачем на суму 164 895 грн. 08 коп.

Оскільки даний позов задоволений частково, а саме на суму 57 551 грн. 48 коп., тому відповідно судовий збір, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, складає 863 грн. 27 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 66, 67, 68, 162 ЖК України, ст. ст. 11, 15, 16, 256, 257, 260, 261, 382, 509, 525, 526, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 257, 263-266, 273 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», яке діє в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленного підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (, IBAN НОМЕР_3 , МФО 354507, Філія Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», місцезнаходження: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036), заборгованість за послуги з централізованого опалення в загальній сумі 51818 грн. 51 коп., інфляційні втрати у розмірі 3858 грн. 85 коп. та 3% річних у розмірі 1874 грн. 12 коп., а всього 57551 грн. 48 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (, юридична адреса: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036), в особі Відокремленного підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (код ЄДРПОУ ВП 33282969, IBAN НОМЕР_4 , місцезнаходження: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, код банку 300346, АТ «АЛЬФА-БАНК») судовий збір у розмірі 863 грн. 27 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст судового рішення складений 29.04.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко