Справа № 754/6940/21
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Сенюта В.О., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 176, 177 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будлекс» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ТОВ «Будлекс» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить:

?Зобов`язати директора ТОВ «Будлекс» внести зміни у трудову книжку, шляхом скасування запису «звільнено з посади за власним бажанням, згідно ст.. 38 КЗпП України» та здійснити запис «звільнений з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України»,

?Стягнути з ТОВ «Будлекс» на користь позивача вихідну допомогу у розмірі 14184,00 грн.,

?Стягнути з ТОВ «Будлекс» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 31447,13 грн.

?Стягнути з ТОВ «Будлекс» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено вичерпний перелік осіб, звільнених від сплати судового збору.

Позовні вимоги позивача стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 31447,13 грн. не є вимогами, які стосуються виплати позивачу заробітної плати та поновлення останнього на роботі, а тому в цій частині позивач не звільняється від сплати судового збору в порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників від незаконного звільнення з роботи, і не входить до структури заробітної плати, оскільки середній заробіток не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ у всіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2021 року, на підставі ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2270 ,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, розмір судового збору за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди становить 1816,00 грн.

Одночасно із поданням позовної заяви, позивачем подана заява про розстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі на підставі п. 3 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Так, відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Таким чином, відповідно до ст.12, 81 ЦПК України позивачу необхідно подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Відстрочення або ж звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, в клопотанні не зазначено жодних доказів на підтвердження того, що майновий стан позивача, перешкоджає йому сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі на момент подання позовної заяви, а відтак суд дійшов висновку, що в клопотанні про розстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Таким чином, ознайомившись з позовною заявою, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотанні ОСОБА_1 про розстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будлекс» про зміну формулювання причин звільнення, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк усунення недоліків позовної заяви, який починає рахуватися з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О.Сенюта