Справа № 274/8673/20 Провадження № 2/0274/160/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
провизнання батьківства та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердичеві Житомирської області, громадянин України, батьком ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести відповідні зміни до актового запису № 319 від 04.05.2013 р. про народження ОСОБА_3 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_1 , запис про батька останньої у Книзі реєстрації народжень було здійснено у відповідності до статті 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою, оскільки ОСОБА_2 , який є батьком дитини, відмови вився подати заяву про реєстрацію батьківства. ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_2 у період з 2012 р. по 2019 р., з 2020 р. вони проживають окремо, дочка проживає разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 участі в утриманні дитини не приймає, хоча офіційно працевлаштований.

ОСОБА_2 позов визнав, про що зазначено у його заяві від 22.03.2021 р. (а. с. 26).

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бердичеві Житомирської області, про що 04.05.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області було складено відповідний актовий запис № 319, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.05.2013 р. (а. с. 8).

Згідно з цим свідоцтвом батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

Відомості про батька ОСОБА_3 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом від 31.03.2021 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 31).

Статтею 126 Сімейного кодексу України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 128 Сімейного кодексу України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Таким чином пред`явлення ОСОБА_1 позову про визнання батьківства здійснено з дотриманням наведених вище положень статті 128 Сімейного кодексу України.

Частиною другою статті 128 Сімейного кодексу України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до письмових пояснень від 30.11.2020 р. ОСОБА_4 , остання є вчителем загальноосвітньої школи № 18 та класним керівником ОСОБА_3 , ОСОБА_2 час від часу з`являється у школі, приходить до дочки під час уроків, а також визнає себе батьком (а. с. 11 - 12).

Згідно з письмовими поясненнями від 01.12.2020 р. ОСОБА_5 , остання є сестрою ОСОБА_3 , ОСОБА_2 проживав разом з ними протягом семи років, весь цей час він був у громадянському шлюбі з її матір`ю - ОСОБА_1 , вони вели спільне господарство, спільно виховували та утримували її сестру (а. с. 13 - 14).

У письмових поясненнях від 30.11.2020 р. ОСОБА_6 вказано, що вона проживає по сусідству, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 протягом шести років та мають спільну дитину - ОСОБА_3 (а. с. 15 - 16).

Наведені відомості, а також визнання ОСОБА_2 позову, засвідчують походження дитини - ОСОБА_3 , від ОСОБА_2 , що у відповідності до наведеного раніше положення частини другої статті 128 Сімейного кодексу України є підставою для визнання його батьком ОСОБА_3 .

Зважаючи на наведене, наявні законні підстави для задоволення позову в частині вимоги про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , а відтак Суд, приймаючи до уваги визнання ОСОБА_2 позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, задовольняє цю частину позову.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дочку - ОСОБА_3 , до досягнення нею повноліття.

Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визнання ОСОБА_2 позову вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття.

Приймаючи до уваги зазначене, а також визнання ОСОБА_2 позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, Суд задовольняє позов в частині вимоги про стягнення аліментів.

При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523).

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тобто аліменти підлягають стягненню від 29.12.2020 р.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Виходячи з положень статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України, з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн., на користь ОСОБА_1 - у якості відшкодування судового збору підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 420,40 грн., при цьому ОСОБА_1 підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердичеві Житомирської області, громадянин України, батьком ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бердичеві Житомирської області, та внести відповідні відомості до актового запису № 319 від 04.05.2013 р. про народження ОСОБА_3 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області

3. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від 29.12.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судового збору грошові кошти у розмірі 420,40 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

6. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у розмірі 420,40 грн.

7. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут