Провадження № 2/686/4244/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Слободян Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

20 травня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2013 року, який був розірваний на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Син після розірвання шлюбу залишився проживати разом із матір`ю, на даний час вони фактично проживають по АДРЕСА_1 . Відповідач, як батько дитини не виконує своїх обов`язків щодо її виховання та утримання. Оскільки між сторонами відсутня згода, щодо визначення місця проживання спільного сина, позивачка просить її вимоги задовольнити.

12 липня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому не заперечив, щодо визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, однак вважає, що вирішення цього спору переслідує мету вивезення позивачкою дитини до США, з чим він категорично не погоджується.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив, щодо визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Хмельницької міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав наданий висновок, щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2013 року. Сторони мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 лютого 2020 року у справі №686/1975/20 шлюб між сторонами було розірвано.

Позивачка разом із дитиною, проживають по АДРЕСА_1 , що сторонами не заперечується та підтверджується копією договору оренди від 1 квітня 2021 року, від 3 червня 2021 року.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Таким чином, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці до десяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка не досягла 10 років, слід керуватися частиною першою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків, або одного із них.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Малолітній ОСОБА_5 відвідував Хмельницький ДНЗ №21 «Ластівка» з вересня 2018 року, відвідує гурток із футболу за програмою раннього розвитку «Шлях Чемпіона», батьки дитини приймають активну участь у житті дитини, про що свідчить відповідь на запит ДНЗ №21 від 11 березня 2021 року, відповідач оплачує гурток із футболу.

З відповіді КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» від 07 квітня 2021 року вбачається, що при відвідуванні дитиною медичного закладу, вона завжди перебувала у супроводі матері ОСОБА_3 .

Позивачка зареєстрована як фізична особа підприємець, розмір її доходу за червень 2021 року склав 63 000 грн, що підтверджується податковою декларацією. Відповідно до довідки від 15 червня 2021 року ОСОБА_3 з грудня 2020 року по червень 2021 року перебувала на обліку як безробітна в Хмельницькій районній філії Хмельницького ОЦЗ, та отримала дохід в сумі 20 191 грн 01 коп.

Згідно психологічного висновку обстеження від 10 квітня 2021 року здійсненого Благодійною організацією «Реабілітація та відродження» дитина має більш тісний зв`язок із матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_4 займає посаду директора ТОВ «Компанія Агро-Груп», позитивно характеризувався за попереднім місцем роботи - заступника сільського голови Олешинської сільської ради, що підтверджується відповідним повідомленням

26 липня 2021 року органом опіки та піклування - виконавчого комітету Хмельницької міської ради було надано висновок №2405/01-31, з якого вбачається, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 за доцільне слід визначити із матір`ю ОСОБА_3 .

Суд, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до висновку, що оскільки малолітній проживає разом із матір`ю, яка створила належні умови для його виховання та навчання, матеріально його забезпечує, дитина проявляє до матері більшу прихильність, а тому, з огляду на необхідність дотримання найвищих інтересів дитини вважає, за необхідне визначити місце проживання ОСОБА_5 разом із матір`ю.

Судові витрати по справі становлять 908 грн, які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.19, 141, 161,162 СК України, ст.ст.9,27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» ст.ст. 76, 258, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 908 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його виготовлення.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради, місцезнаходження вул.Гагаріна, 3 м. Хмельницький, .

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2021 року.

Суддя: