Дата документу 11.10.2021
Справа № 334/7231/20
Провадження № 2/334/1143/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І. М.,

за участю секретаря Єременко А. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

09.12.2021 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою №163, загальною площею 73,40 кв. м., житловою площею 37,8 кв. м., в АДРЕСА_2 шляхом вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 07.09.2013 року. Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 виділивши у користування ОСОБА_2 ізольовану кімнату № 6 площею 21,3 кв.м, у користування ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ізольовану кімнату № 4 , площею 16,5 кв.м. Коридор №1 площею 16,1 кв. м, вбиральню №2, площею 1,5 кв. м., ванну №3 площею 3,6 кв. м., кухню №5 площею 12,9 кв.м., балкон №7 площею 1,5 кв. м - залишити у спільному користуванні.

В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.06.2013 року по 15.09.2015 року. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачу належить на праві власності 14/50 часток вказаної квартири, відповідачу - 36/50 часток квартири. У вказаній квартирі зареєстровані сторони та їх неповнолітня дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач разом з дочкою має намір проживати у спірній квартири, проте відповідач чинить перешкоди - не надає доступу до житла, не надає ключів від квартири, а також звертався до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщення, яка 20.08.2019 року була залишена без розгляду. На теперішній час відповідач один мешкає у спірній двокімнатній квартирі.

Також, з метою усунення подальших суперечок, позивач бажає визначити порядок користування спірною квартирою. Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 21,3 кв. м та 16,5 кв.м. Тому з урахуванням часток кожного зі співвласників просить виділити їй у користування кімнату № 4 площею 16,5 кв.м., а відповідачу - кімнату №6 площею 21,3 кв. м., усе інші приміщення зашити у загальному користуванні.

05.07.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить залишити позовні вимоги без задоволення. Відповідач зазначає, що жодних перешкод у вселенні позивачу не створював, ключі від квартири вона має власні. Крім того, позивач у позовній заяві вказує, що має намір вселитися у спірну квартиру лише зі спільною дитиною, не вказуючи, що має ще двох дітей. Позивач проживає у цивільному шлюбу з ОСОБА_5 , від якого має дитину, які приблизно два роки. Усі разом вони мешкають за адресою: АДРЕСА_3 . Також відповідач вказує, що кімната № 6 у спірній квартирі належить йому на праві особистої власності згідно договору міну від 12.09.2012 року, він у ній проживає разом з цивільною дружиною ОСОБА_6 та її дочкою ОСОБА_7 . Крім того, позивач створює йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, що призвело до звернення до органу опіки та пікулвання з метою усунення вказаних порушень. Оскільки кімната №6 у спірній кімнаті належить особисто відповідачу та не має жодного відношення до позивача, а у кімнаті № 6 площею 21,3 кв. м. не можуть мешкати троє різностатеві особи, які не є членами однієї сім`ї, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Уткін О. Є. позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував частково. Він не заперечує щодо вселення позивача разом зі їх дочкою до квартири. Проте, вказує, що кімната № 4 належить йому, тому вказана кімната не може бути предметом поділу, згоден надати половину кімнати №6 для проживання позивача з дочкою, тому просить залишити її у спільному користування. Також вказує, що наразі з позивачем вони дійшли згоди щодо продажу спірної квартири та у подальшому поділу виручених коштів у відповідності до частко кожного з них.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.06.2013 року по 15.09.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/6951/15-ц від 15.09.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка, ОСОБА_4 .

Згідно копії договору міни від 12.09.2012 року ОСОБА_2 є власником 11/25 часток квартири АДРЕСА_2 , яка складається з кімнати №4 площею 16,5 кв.м., в загальному користуванні знаходиться: коридор №1 площею 16,1 кв.м., вбиральня №2 площею 1,5 кв. м, ванна кімната №3 площею 3,6 кв. м., кухня №5 площею 12,9 кв. м, балкон площею 1,5 кв.м.

Згідно копії договору купівлі - продажу частини квартири від 12.11.2013 року ОСОБА_2 придбав 14/25 часток квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, з 12.11.2013 року відповідач набув право власності на усю спірну квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, придбаного у шлюбі було задоволено частково, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , кадастровий номер: :07:051:0221, площею 0,1194га. В задоволенні іншої частини позову щодо визнання особистою власністю 14/25 частин квартири АДРЕСА_2 судом було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 25.04.2018 року Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2018 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 та в цій частині прийнято нову постанову, якою визнано особистою власністю ОСОБА_2 14/25 часток квартири АДРЕСА_2 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів другої палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 року задоволена касаційна скарга ОСОБА_3 , внаслідок чого скасована постанова Апеляційного суду Запорізької області від 25.04.2018 року та залишено чинним Рішення Ленінського районного суду м, Запоріжжя 06.02.2018 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4633/19 від 01.06.2020 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 14/50 часток двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.08.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2020 роу без змін.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.10.2020 року ОСОБА_3 належить на праві власності належить 14/50 часток квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Зі статті 383 ЦК України вбачається, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Судом встановлено, що позивач разом з дочкою зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , проте фактично у спірній квартирі не мешкають. Відповідач у судовому засіданні стверджував, що жодних перешкод для вселення позивача з дочкою ніколи не створював, вона могла у будь-який час вселитися до квартири, проте за власним бажанням проживає зі своїм новим цивільним чоловіком. Проте суд враховує, що сторони досить тривалий час у судовому порядку здійснювали поділ спільного майна подружжя, право власності на 14/50 часток спірної квартири позивач набула лише у 2020 році, що на думку суду, свідчить про існування перешкод у позивача щодо проживання у спірній квартирі.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників ( Постанова ВС КЦС №363/928/16-ц від 03.10.2018 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить 36/50 часток спірної квартири, а ОСОБА_3 - 14/50 часток квартири.

За таких обставин, суд вважає, що виділення у користування відповідачу більшої кімнати № 6 площею 21,3 кв. м., а відповідачу меншої кімнати №4 площею 16,5 кв. м. є логічним та відповідає розміру часток кожного зі співвласників.

Заперечення відповідача щодо того, що кімната № 4 є його особистою власністю, а поділу підлягає виключно кімната №6 відповідно по 1/2 частині кожній зі сторін, суд відноситься критично. Згідно копії договору про міну та договору купівлі - продажу, копій судових рішень, сторони набули право власності на частки у спільному майні - квартирі АДРЕСА_2 , а не на конкретні кімнати у спірній квартирі. З досліджених доказів немає підстав вважати, що ОСОБА_2 є власником кімнати № 4 , а кімната №6 належить сторонами на праві спільної власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 1681,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10 - 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільногопроцесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартиру АДРЕСА_2 .

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 виділивши у користування ОСОБА_2 ізольовану кімнату №6 площею 21,3 кв.м, у користування ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ізольовану кімнату №4, площею 16,5 кв.м. Коридор №1 площею 16,1 кв. м, вбиральню №2, площею 1,5 кв. м., ванну №3 площею 3,6 кв. м., кухню №5 площею 12,9 кв.м., балкон №7 площею 1,5 кв. м - залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму судового збору у розмірі 1681,00 грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Проголошення повного тексту рішення 21.10.2021 року о 16 год. 00 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Філіпова І. М.