Справа № 337/51/21
Провадження № 2/337/550/2021
21 квітня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Карташевої І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому вказав, що відповідно до договору дарування від 07.04.1995 року йому належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .
З 03.02.2011 року в зазначеному приміщенні окрім нього була зареєстрована ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.02.2019 року ОСОБА_2 була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

При розгляді справи було встановлено, що ОСОБА_2 з 2015 року не проживає в приміщенні, оскільки після припинення фактичних шлюбних відносин разом із донькою вона виїхала із спірної квартири на інше місце мешкання, з цього часу в квартирі він поживає один, їх особисті речі відсутні.

Рішенням від 04.11.2019 року за позовом ОСОБА_2 , його було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В судове засідання було надано акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю в квартирі АДРЕСА_2 . В квартирі АДРЕСА_1 речі дитини відсутні.

Оскільки за вищевказаною адресою ОСОБА_2 та неповнолітня донька ОСОБА_3 не проживають, у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються права власника, також з урахуванням реєстрації неповнолітньої він не може скористуватися державною програмою - субсидія, та не може розпорядитися своїм майном.

Неповнолітня ОСОБА_3 з 2015 року постійно проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджено рішенням судів.

Просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 09.02.2021 року відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи: за правилами спрощеного провадження.

У встановлений ухвалою строк відповідачці на подання відзиву, відзив не надійшов.

Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, хоча на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Судом були використані можливі способи сповіщення відповідачки про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали.

Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних матеріалів з урахуванням житлових прав неповнолітньої.

У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , підставі договору дарування від 07.04.1995 року, належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2019 року, ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

За змістом ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 року, ОСОБА_1 , позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до тексту рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 року, ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 проживає в іншій квартирі, а в квартирі АДРЕСА_1 , речі дитини відсутні.

Згідно з ч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Факт не проживання ОСОБА_3 більше року у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , наданими до суду, та актом підтвердження не проживання від 29.12.2020 року ОСББ «14 Жовтня 9».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником спірної квартири, ОСОБА_3 ,не будучи власником, співвласником квартири, зареєстрована в ній, на момент розгляду справи понад один рік у квартирі не проживає.

Положення ст. 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, регулюють права і обов`язки членів сім`ї власника квартири.

Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з положень ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з 22.03.2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.11.2019 року, встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 і речі її відсутні у спірній квартирі.

Таким чином суд вважає, що неповнолітня ОСОБА_3 обирала собі місце проживання разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Враховуючи, що дослідженими судом доказами підтверджується факт того, що ОСОБА_3 не проживає у спірному житлі більше одного року, її реєстрація в квартирі порушує права позивача, а також суду не надано будь-яких даних, які б спростовували доводи позивача, викладені у позові, а також підтверджували те, що ОСОБА_3 чиняться перепони в користуванні житлом, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 89, 128, 130, 229, 247, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 26.04.2021 року.

Суддя: