ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року

м.Суми

Справа №589/646/20

Номер провадження 22-ц/816/683/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2021 року в складі судді Левші С.Л., ухваленого у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у лютому 2020 року, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаю стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 29.03.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони із дітьми проживають разом. Останнім часом, внаслідок зловживання відповідачем алкогольними напоями, сімейні відносини між ними погіршилися. Відповідач є працездатним, офіційно працює та отримує заробітну плату, тому має можливість приймати участь у матеріальному утриманні дітей, але добровільно цього не робить. Раз у півроку може надати незначні кошти, чого не вистачає для забезпечення потреб життєдіяльності дітей.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 27.02.2020 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з обов`язку батька утримувати свою дитину до її повноліття та, враховуючи матеріальний стан сторін, відсутність у відповідача інших дітей та фізичних осіб на утриманні, відсутність доказів спроможності сплачувати ним доказів у заявленому розмірі, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду.

При цьому вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги, що сторони у справі разом з дітьми проживають разом, а доказів того, що діти проживають окремо з матір`ю та знаходяться на її повному утриманні матеріали справи не містять. Вказує, що останні роки на підприємстві де він працює виникли проблеми зі своєчасністю виплати заробітної плати, проте отриману заробітну плату він витрачає на потреби сім`ї, а твердження позивача про зловживання спиртними напоями не відповідає дійсності та не підтверджене будь-якими доказами.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.03.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 5-8).

Обставина спільного проживання сторін разом з дітьми за однією адресою ними не оспорюється та визнається.

Також, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює в Державному науково-дослідному інституті хімічних продуктів у м. Шостка та станом на 23.04.2020 року має заборгованість із заробітної плати в сумі 9248,62 грн, а станом на 11.03.2021 року - 19944,96 грн (а.с. 18, 35).

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи встановлено, що сторони з дітьми проживають разом в одному житловому приміщенні, і цей факт не спростовує того, що діти не перебувають на їх спільному утриманні. Доказів того, що ОСОБА_2 проживає окремо, не утримує своїх дітей, витрачає заробітну плату на придбання алкогольних напоїв через їх зловживання, у зв`язку з чим діти перебувають тільки на утриманні матері, позивачем, у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, надано не було.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про ухилення відповідача від обов`язку матеріального утримання своїх двох дітей ґрунтується на припущеннях, викладених позивачем у позовній заяві без їх доведення в суді на підставі допустимих та належних доказів, а тому є передчасним і помилковим, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, тому рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, наведених вище.

Враховуючи, що ухвалою Сумського апеляційного суду від 30.03.2021 року ОСОБА_4 було відстрочено сплату судового збору у розмірі 1261,20 грн за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі, його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід віднести на рахунок держави.

В зв`язку з тим, що справа згідно п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко