Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6060/20
Номер провадження2/711/821/21
РІШЕННЯ
02 квітня 2021 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого: судді Кондрацької Н.М.
секретаря судового засідання: Мелещенко О.В.,
за участі адвоката Гриценко Л.О.
представника відповідача Хабло О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про відшкодування вартості майна, втраченого стороною кримінального провадження та відшкодування матеріальної шкоди,-
На підставі викладеного, вище просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування вартості майна, втраченого стороною кримінального провадження та відшкодування матеріальної шкоди в загальній сумі 182420 грн. та покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 02.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.
Крім того, висловив заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки незалежно від прийнятого судом рішення він хоче залишити за собою право на звернення до суду касаційної інстанції. А розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження позбавить його можливості за необхідності звернутися до Верховного Суду.
Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 21.10.2020 замінено сторону відповідача на належну Черкаську обласну прокуратуру, враховуючи, що відповідно до наказу Генерального прокурора від 03.09.2020 №410 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» перейменовано без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в тому числі і юридичну особу «Прокуратуру Черкаської області» у «Черкаську обласна прокуратуру. А також задоволено клопотання позивача та здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження у загальне позовне провадження з проведенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 23.02.2021закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гриценко Л.О. доводи викладені у позові та відповіді на відзив підтримали. Просили задовольнити у повному обсязі, оскільки відповідач не забезпечив збереження майна, яке було в нього вилучено та визнано речовим доказом у кримінальній справі.
Представник прокуратури Черкаської області - прокурор Хабло О.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи що слідчий вчинив всі заходи, передав спеціальній установі майно на зберігання. Наголосив, що вони не мають нести відповідальність за цим позовом і є неналежним відповідачем. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки на підставі наявних у справі доказів об`єктивно встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст..5 ЦПК).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст. 23 ЦК).
Судом встановлено, дорученням заступника начальника Лінійного відділення в річковому порту «Черкаси» (м. Черкаси) УМВС Якимчук А.Я. від 08.10.2015 доручено співробітникам ЛВ провести з 08.120.2015 по 09.10.2015 оперативно-профілактичний рейд на Кременчуцькому водосховищі р. Дніпро. Також в дорученні вказано забезпечити групу в тому числі і човном « Прогрес-2Н».
Відповідно до заяви ОСОБА_1 на ім`я заступника начальника Лінійного відділення в річковому порту «Черкаси» (м. Черкаси) УМВС ОСОБА_12 від 08.10.2015, він маючи у своїй власності човен «Казанка-5» з навісним двигуном «Yamaha 50», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надав згоду на добровільних засадах здійснювати патрулювання спільно з працівниками міліції на Кременчуцькому водосховищі р. Дніпро, так як у працівників поліції службовий човен «Прогрес-2Н» перебував у несправному стані. Вказана заява погоджена заступника начальника ЛВ та надана майору міліції ОСОБА_3 для виконання.
Тож, під час проведення оперативно-профілактичного рейду на р. Дніпро оперативна група виявила на острові Дубовий в Кременчуцькому водосховищі р. Дніпро свіжо виловлену рибу у чотирьох мішках, про що помічник оперативного чергового Ч/Ч ЛВ в річковому порту «Черкаси» (м. Черкаси) УМВС сержант міліції ОСОБА_4 повідомив по телефону Лінійне відділення в річковому порту «Черкаси» (м. Черкаси) УМВС України в Черкаській області, що вбачається з Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (ЄО) ЛВ в річковому торту «Черкаси» (м. Черкаси) УМВС України в Черкаській області, інвентарний номер 607 н/т, запис № 96 - 08.10.2015 року о 19:35 год.
В той же час правоохоронці іншого підрозділу, які також патрулювали водосховище і виявили моторний човен «Казанка-5» з мотором «Yamaha» на борту якого знаходився працівник водної поліції ОСОБА_4 та невідома особа, тобто ОСОБА_1 . У човні була виявлена незаконно виловлена риба, було проведено огляд місця події , в результаті чого слідчим управління УМВС України в Черкаській області ОСОБА_13 вилучено моторний човен «Казанка 5», реєстраційний номер НОМЕР_1 з навісним двигуном «Yamaha» № НОМЕР_2 ; та обладнання для його експлуатації, прилади ехолокації LOWRANGE «Mark 5х Рrо»; спінінгове вудилище; та риболовне приладдя.
Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області 28.10.2015 вилучене майно визнано речовими доказами.
Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.04.2016 року з метою збереження речових доказів накладено арешт.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Шкода відшкодовується у випадках, прямо передбачених Законом.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, визначені ст. ст.1174,1176 ЦК України. Такі підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб вказаних вище органів, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є безумовною підставою покладення цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду саме на державу в особі Державної казначейської служби України, незалежно від вини такої особи.
Відповідно до ч.7 ст.1176 ЦК передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування встановлюється законом.
Таким спеціальним законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» №266/94-ВР.
Право на відшкодування шкоди відповідно до ст.2 цього Закону в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:
1) постановлення виправдувального вироку суду;
11) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;
2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;
4) закриття справи про адміністративне правопорушення.
Тобто чітко визначені правові підстави відшкодування шкоди, визначальною ознакою яких є незаконність дій посадових осіб.
З системного аналізу змісту зазначених положень Закону вбачається, що право на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування з незабезпечення ефективного досудового розслідування виникає після прийняття відповідного процесуального рішення за наслідками розгляду кримінального провадження органом, уповноваженим на прийняття такого рішення.
Тож, право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб.
Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.
Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження за фактом викрадення майна, що належить позивачу наразі не вирішено, досудове розслідування триває і кінцеве рішення не прийнято.
За таких обставин, вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі втратою цього майна з вини органів досудового розслідування чи прокуратури, до закінчення кримінального провадження та прийняття компетентним державним органом (суд або прокуратура) відповідного рішення за наслідками розслідування кримінального провадження, є передчасним, оскільки встановити факт неправомірності дій органів досудового розслідування може лише прокурор або суд, який уповноважений розглядати справи кримінального провадження.
Крім того, частиною 4 ст. 168 КПК України визначено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно вимог ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160- 166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.
Пунктом 14 вказаної Інструкції визначено, що відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді.
При цьому, ч. 4 ст. 100 КПК України визначено, що у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.
Слідчим відповідно до вказаних норм було передано вилучене майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні на зберігання, особистої відповідальності за їх зберігання він не несе.
Встановлення факту незаконності дій органів досудового розслідування є компетенцією органів кримінальної юстиції, а відтак в порядку цивільного судочинства питання про відшкодування шкоди може розглядатися тільки після встановлення такого факту.
Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та підлягає повній відмові.
На підставі ст.16, 1167, 1176, 1177 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 258 259, 263, 264, 265, 355 ЦПК України, суд,-
У позові ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про відшкодування вартості майна, втраченого стороною кримінального провадження та відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.
Повний текст рішення виготовлений 14.04.2021.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька