Справа № 703/3777/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Захарченко І.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Омельченко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Акцент-банк" про відновлення залишку коштів на рахунку, зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 26 травня 2016 між ним та АТ «Акцент Банк» було укладено кредитний договір №16233 та угоду № SAMABABWFC000004636 відповідно до якої йому було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом 11000 грн. Окрім того 21 листопада 2017 року між ним та АТ «Акцент Банк» було укладено угоду, відповідно до якої йому було відкрито кредитну карту із встановленим кредитним лімітом в сумі 11000 грн. даними картками він користувався відповідно до вимог передбачених підписаними Умовами, однак в період часу з 5 по 6 березня 2018 року без його згоди було переведено кошти з його картки в сумі 17495 грн. на рахунок невідомої йому особи. Так як він не передавав нікому особистих даних та не надавав дозволу на здійснення такої операції, відповідно хтось шляхом шахрайських дій здійснив такий перерахунок, а тому просить суд відновити залишок коштів, що існував до спірної операції, припинити нарахування відсотків та скасувати нараховані проценти, пеню і штрафи.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю із підстав наведених у ньому та просив його задовільнити у повному обсязі.

Представник позивача, адвокат Нікітюк А.М. в судовому засіданні пояснив, що 26 травня 2016 між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк» було укладено кредитний договір №16233 та угоду № SAMABABWFC000004636 відповідно до якої йому було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом 11000 грн. Окрім того 21 листопада 2017 року між ними ж було укладено угоду відповідно до якої позивачу відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 11000 грн. ОСОБА_1 користувався вище зазначеними картками відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, пін-код та іншу персональну інформацію щодо цих карток нікому не повідомляв.

В період часу з 5 на 6 березня 2018 року з невідомих для позивача причин, була заблокована його мобільна картка з номером телефону, який був прикріплений до картки АТ «Акцент Банк» за якою позивачу було видано кредитну карту із встановленим лімітом 11000 грн.

Позивач жодного разу не користувався вказаною карткою та не втрачав документів із особистими даними картки. Після заміни картки, позивачу почали надходити смс - повідомлення про надання кредитної історії до АТ «Акцент Банку». Позивач відразу ж після того як отимав вказані смс - повідомлення, звернувся до відділення банку, де йому повідомили, що в нього немає заборгованості перед банком. Про наявність заборгованості позивачу стало відомо лише 3 квітня 2018 року. В черговий раз звернувшись до відділення банку позивача було повідомлено про те, що в період часу з 5 по 6 березня 2018 року із використанням фінансового номеру ОСОБА_1 , який був прив`язаний до картки № НОМЕР_1 було переведено кошти в загальній сумі 17495 грн. на рахунок невідомої позивачу особи.

16 квітня 2018 року за фактом незаконного зняття грошових коштів позивач звернувся до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, однак до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.190 КК України, лише 7 травня 2019 року.

Також 26 квітня 2018 року позивач направив до АТ "Акцент Банк» листа, в якому повідомив про зазначені вище обставини та з проханням зупинити нараховування відсотків на незаконно зняті кредитні кошти та поновити на картковому рахунку кредитний ліміт в розмірі незаконно знятих коштів. Однак Банк залишив його вимоги без задоволення.

Крім того, позивач звертався до ТОВ «Лайфсел» щодо зміни та блокування його фінансового номеру телефону НОМЕР_2 , однак отримав відповідь, що такі дані є інформацією із обмеженим доступом та не можуть будути надані йому.

Оскільки позивач не вчиняв розпорядження Банку щодо списання/перерахування грошових коштів або будь-яких інших дій, що могли призвести до цього, не повідомляв стороннім особам будь-яку інформацію щодо кредитної картки, її номеру, терміну дії, пін-коду тощо, своїми діями не сприяв втраті та незаконному використанню такою інформації, то не повинен нести відповідальність за здійснення незаконних платіжних операцій, а Банк зобов`язаний поновити залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням операцій, та скасувати усі нарахування, здійснені на незаконно зняті грошові кошти.

Просив зобов`язати АТ «Акцент Банк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 належному ОСОБА_1 до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій в період з 5 по 6 березня 2018 року, тобто станом на 23 год. 59 хв. 4 березня 2018 року; зобов`язати АТ «Акцент Банк» припинити нарахування за кредитним рахунком № 16233 від 26 травня 2016 року процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій за користування кредитними коштами внаслідок проведених операцій в період з 5 по 6 березня 2018 року; зобов`язати АТ «Акцент банк» скасувати нараховані за кредитним договором проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування кредитними коштами внаслідок проведених операцій у вказаний вище період.

Представник відповідача, ОСОБА_3 в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференц зв`язку, вимоги не визнав повністю та зазначив, що дійсно 26 травня 2016 року між банком та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, який складається з підписаної позивачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А Банку».Також позивач підписував Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг чим підтвердив факт ознайомлення та надання своєї згоди на укладання відповідного договору на визначених в цих документах умовах, зобов`язався виконувати їх.

В період часу з 5 по 6 березня 2018 року з карткового рахунку ОСОБА_1 було здійснено 3 перекази на загальну суму 17495 грн. Про те, що ці грошові кошти зняті з його рахунку невідомими особами, позивач повідомив Банк листом 26 квітня 2018 року. Перевіряючи зазначену позивачем інформацію, банком було встановлено, що переказ коштів здійснено за допомогою використання фінансового телефону ОСОБА_1 та іншої особистої інформації через систему дистанційного обслуговування клієнтів А-24. Вхід до системи був здійснений під авторизацією ОСОБА_1 із веденням ім`я користувача та паролю. В системі клієнт створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу/пароль і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Так, перекази грошових коштів в період часу з 5 по 6 березня 2018 року було ініційовано клієнтом шляхом правильного введення пін-коду та шляхом введення коду авторизації цього платежу (надісланий банком в смс-повідомленні на фінансовий номер телефону вказаний позивачем під час оформлення кредитних карт), які відомі тільки держателю/власнику картки та власнику фінансового телефону.

Під час здійснення вказаних переказів, банк діяв відповідно до положень ст.1066, 1068, 1069, 1071 ЦК України, а також Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою відповідного договору між банком та ОСОБА_1 , оскільки здійснив такі операції за розпорядженням клієнта, не маючи права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта, встановлювати будь-які обмеження щодо розпорядження ними. Банком не було допущено жодних порушень, оскільки він правомірно вважав, що це є розпорядженням самого клієнта ОСОБА_1 і здійснення цих операцій неможливо без знання номеру картки, строку її дії, паролю входу до інтернет сервісу "А24", фінансового телефону, які клієнт зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам. Також клієнт несе повну відповідальність за операціями, здійсненими з використанням пін-коду, постійного паролю, одноразових паролів, операціями по зміні пін-коду, за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню пін-коду або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

При цьому, після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, клієнт зобов`язаний негайно повідомити Банк. До моменту повідомлення ризик збитків здійснення операцій та відповідальність несе користувач, що передбачено ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». За обставинами справи позивач повідомив банк про нібито незаконно здійснені в період часу з 5 по 6 березня 2018 року операції з переказу кредитних коштів - 26 квітня 2018 року у зв`язку з чим банк до цього не може нести відповідальність за спірні операції.

Таким чином, вважає, що немає підстав для покладання на банк відповідальності за здійснені в період часу з 5 по 6 березня 2018 року за картковим рахунком № НОМЕР_1 спірні операції з переказу грошових коштів і просить в позові відмовити повністю.

Суд, врахуваши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1,3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з ч.1,3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ст.1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, згідно з ч.1 ст.1087 ЦК України розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

Згідно з ч.3 ст.1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі по тексту рішення - Закон №2346-III) переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою; помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі; неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Згідно з п.14.12,14.16 ст.14 Закону №2346-III користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до п.14.17 ст.14 цього ж Закону Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян.

Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені п.37.2 ст.37 цього Закону (на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу)

Відповідно до п.32.1, 32.3 ст.32 Закону №2346-III Банки несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п.22.6 ст.22 цього Закону.

Зокрема, відповідно до п.22.6 обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Згідно з п.32.3.2 ст.32 Закону №2346-III, у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Відповідно до п.39.1 ст.39 Закону №2346-III суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до п.1,5,6-9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Закон України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

В постанові Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Суд встановив, що 26 травня 2016 року між позивачем та АТ «Акцент Банк» було укладено кредитний договір № 16233 та угоду № SAMAВWFC8, відповідно до якого ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 з кредитним лімітом в розмірі 11000 грн.

21 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «Акцент Банк» було укладено угоду, відповідно до якої позивачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 11000 грн.

З Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А - Банку, яка була підписана позивачем 26 травня 2016 року, вбачається, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між собою договір про надання банківських послуг (а.с.50).

Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг (які розміщені на офіційному сайті банку https://a-bank.com.ua/terms), які є складовою частиною укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, а саме: п.2.2.7 не передавати Платіжну картку та / або номер мобільного телефону та / або мобільний телефон, що використовується для Мобільного додатку у користування третім особам, а також:- не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію,- не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Картки;- нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу;- нести відповідльність за розголошення та розповсюдження будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта; п. 2.2.8-зберігати ПІН-код, Коди доступу, Аутентифікаційні дані в таємниці і ні за яких обставин не повідомляти їх третім особам. У разі одержання Клієнтом інформації щодо несанкціонованих операцій з його карткою або при виникненні підозр щодо шахрайства, він повинен якнайшвидше звернутись до Центру клієнтської підтримки Банку за телефонами 7776 (безкоштовно з мобільних в межах України), НОМЕР_4 (для дзвінків з-за кордону); п.2.2.9. у разі втрати Картки /ПІНа/ постійного пароля/ одноразових паролів або виникнення у Держателя підозр, що Картка /ПІН/ постійний пароль/одноразові паролі могли бути загублені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Картки /ПІНа/ постійного пароля/одноразових паролів Держатель повинен негайно виконати одну з наступних дій:- звернутися до Банку за телефонами 7776 (Безкоштовно з мобільних в межах України), НОМЕР_4 (Для дзвінків з-за кордону);- звернутися до Банку і заявити про втрату картки (у випадку втрати картки);- якщо Клієнт підключений до мобільного додатку ABank24 - виконати дії, необхідні для припинення дії картки відповідно до Керівництва з використання сервісу;

п. 2.2.9.1. клієнт відповідає за усі операції з карткою, зроблені:- по дату отримання Банком повідомлення від Клієнта про втрату картки включно НОМЕР_4 (Для дзвінків з-за кордону) або через звернення до Банку);- по дату одержання Банком повідомлення про втрату картки, відправленого дистанційними каналами обслуговування; п 2.2.10. якщо інформація про персональні дані клієнта, PIN-код, реквізити картки стала доступною третім особам, Клієнт повинен негайно сповістити про це Банк за телефонами 7776, НОМЕР_4 (Для дзвінків з-за кордону). Для подальшого використання Клієнту необхідно звернутися у відділення Банку для перевипуску картки (карток) та зміни персональних даних що дають доступ до віддаленого управління рахунками клієнта.

Згідно з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А - Банку ОСОБА_1 , як клієнтом було зазначено фінансовий телефон НОМЕР_2 як такий, за допомогою якого могли здійснюватись всі фінансові/банківські операції за картками (а.с.50).

Вказані вище обставини не заперечувались сторонами та ними визнані, тому відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

З відповіді АТ «Акцент Банк» та виписки по картковому рахунку вбачається, що з карти клієнта ОСОБА_1 6 березня 2018 року за його кредитною картою № НОМЕР_1 проведено три транзакції: в 00:26:15 перерахування грошових коштів в сумі 10444 грн. 79 коп. на карту № НОМЕР_5 ; в 02:47:02 поповнення картрахунку в сумі 2500 грн., через інтернет - ресурс MONEYVEO CR V, KIEV, UA; в 03:43:40 перерахування грошових коштів в сумі 3243 грн. 24 коп. на карту № НОМЕР_5 . Таким чином збиток за картою № НОМЕР_1 склав 13688 грн. 03 коп. (а.с.12,89).

Згідно з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 7 травня 2019 року за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР за №0000716 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.190 КК України, за фактом того, що на думку ОСОБА_1 у квітні 2019 року невідома особа вчинила шахрайські дії відносно нього, чим спричинив матеріальної шкоди (а.с.26).

З постанови про закриття кримінального провадження від 30 травня 2020 року, вбачається, що кримінальне провадження № 0000716 від 7 червня 2019 року закрите у зв`язку зі збігом строку проведення досудового розслідування.

Позивач ОСОБА_1 26 квітня 2018 року звернувся до ПАТ «Акцент Банк» із заявою, відповідно до якої 11 травня 2019 року йому було надано відповідь. Відповідно до вказаної відповіді списання коштів відбулось у зв`язку з порушенням клієнтом Умов і правил надання банківських послуг» (а.с.9).

18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Лайфселл» із проханням повідомити його чи були збої та у зв`язку з чим у роботі терміналу в період часу з 5 березня 2018 року по 6 березня 2018 року за номером яким він користується НОМЕР_2 та чи було заблоковано сім картку у цей же період часу та чи надано документ особи, яка здійснювала перевипуск картки (а.с.27).

Відповідно до листа ТОВ «Лайфселл» від 1 липня 2019 року, абонентський номер НОМЕР_2 обслуговується в мережі рухомого (мобільного) зв`язку lifecell на умовах передоплати та знеособлено (анонімно), без укладення договору про надання телекомунікаційних послуг в письмовій формі та без реєстрації абонента у оператора (а.с.28).

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Так, суд виходить з того, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір про надання банківських послуг, відповідно до якого позивачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна Голд», на яку було встановлено кредитний ліміт в сумі 11000 грн.

Наявність цих договірних відносин між сторонами ними не оспорюється і відповідно не підлягає доведенню іншими засобами доказування.

6 березня 2018 року з карткового рахунку позивача ОСОБА_1 за рахунок збільшення кредитного ліміту було здійснено перекази грошових коштів в загальній сумі 13688 грн. 03 коп., у зв`язку з чим Банк надав позивачу кредит на зазначену суму, тобто між ними виникли договірні кредитні правовідносини, в силу яких у позивача виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, встановлені договором.

Як встановлено судом і не оспорюється обома сторонами, переказ грошових коштів з карткового рахунку позивача 6 березня 2018 року було здійснено через систему дистанційного обслуговування клієнтів "Приват24 А - банку" шляхом вірного введення ім`я користувача і паролю входу (авторизацією клієнта) з використанням фінансового номеру НОМЕР_2 , який було зазначено ОСОБА_1 під час укладення кредитного договроу і який ним станом на час здійснення цих операцій не змінювався, з подальшим підтвердженням відповідних транзакцій шляхом вірного введення одноразових паролів, які надіслані Банком на зазначений фінансовий номер телефону.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що розпорядження на переказ грошових коштів він Банку не давав ні в паперовому, ні в електронному вигляді, будь-яких інших дій, що могли призвести до списання грошових коштів не вчиняв, будь-яку інформацію щодо кредитної картки, в тому числі її номеру, терміну дії, ССV-коду, нікому не повідомляв, грошові кошти були переказані з його рахунку незаконно невідомими особами, про що він повідомив Банк та правоохоронні органи.

В судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що підставою звернення до суду з цим позовом є порушення АТ «Акцент Банк» прав позивача як споживача банківських послуг, яке полягає в тому, що Банк здійснив переказ грошових коштів без розпорядження ОСОБА_1 як платника, не пересвідчився в безпеці таких операцій та не забезпечив збереження грошових коштів.

Однак, проаналізувавши вище викладені вимоги законодавства, що регулюють надання банківських послуг, здійснення платіжних операцій, а також умови безпосередньо укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б доводили зазначені ним обставини і слугували б підставою для захисту його прав у визначений ним спосіб - зобов`язати АТ «Акцент Банк» поновити залишок коштів на картковому рахунку та скасувати/припинити нарахування процентів та інших штрафних санкцій на кредитні кошти.

В силу вказаних норм права та умов договору про надання банківських послуг Банк несе відповідальність за безпідставне списання грошових коштів з рахунку клієнта, порушення правил розрахункових операцій, яке спричинило помилковий переказ грошових коштів.

У разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки Банк зобов`язаний негайно відновити залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта Банку визначений ст.1071 ЦК України. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Види та форми розпорядження на списання грошових коштів (розрахункових документів) міститься в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №221.

Розрахункові документи можуть подаватися як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів з використанням системи дистанційного обслуговування.

Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Клієнт не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За умовами укладеного між сторонами договору ними передбачена можливість здійснення розрахункових операцій як в паперовому, так і в електронному вигляді з використанням системи дистанційного обслуговування Приват24 - А банку. При цьому, п. 2.3.11.3. Умов та правил вказує на те, що ідентифікація клієнта для доступу до АBank24 здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, які передбачені між банком та клієнтом (засоби ідентифікації: номер телефону клієнта, особистий ПІН-код, сукупність цифрових та літерних компонентів тощо). п. 2.3.11.4. Умов та правил передбачає, що клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до АBank24, визнаються вчиненими Клієнтом та оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України.

Також умовами договору визначено обов`язок сторін не розголошувати інформацію щодо персональних даних клієнта та інформацію щодо платіжних засобів, інших даних, необхідних для здійснення платіжної операції.

При цьому відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу несе клієнт. Банк не несе відповідальність за операції, які супроводжуються авторизацією клієнта, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням пін-коду, паролів чи іншої інформації.

Як вже зазначалось, операції з переказу грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 були здійснені через Інтернет-систему дистанційного обслуговування "Приват24 - А банку" шляхом його ідентифікації як клієнта за номером фінансового телефону, ПІН-Коду, одноразових (динамічних) паролів, одержаних на цей фінансовий телефон, тобто із застосуванням електронного платіжного засобу з електронною ідентифікацією (авторизацією) його користувача.

Здійснивши авторизацію в системі "Приват24 - А Банку" та підтвердивши переказ грошових коштів одноразовими паролем, позивач тим самим в електронному вигляді здійснив розпорядження Банку на переказ грошових коштів. Банк, отримавши розпорядження, здійснив ідентифікацію платника відповідними засобами (номер фінансового телефону, пароль входу, одноразові паролі тощо) за вірно введеними даними, перевірив відповідність розрахункового документу зареєстрованим в системі даним та здійснив відповідні платіжні операції. Жодних порушень з боку Банка під час здійснення таких операцій судом не встановлено.

В даному випадку, доводи позивача та його представника про те, що він не здійснював такого розпорядження і що Банк безпідставно списав грошові кошти з його рахунку, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються вище зазначеними обставинами.

Також суд виходить з того, що користувач звільняється від відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо буде доведено, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню номеру телефону, ПІНу, паролів або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Але жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б безспірно доводили ці обставини, суду не надано.

Так, судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що спірні операції були здійснені з використанням фінансового телефону ОСОБА_1 НОМЕР_2 .

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що в день здійснення цих операцій номер телефону не працював, з приводу відсутності мобільного зв`язку за вказаним номером позивач до оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» в ці дні не звертався. А звернувся із заявою лише 18 червня 2019 року (а.с.27), тобто пізніше ніж через рік із дати оспорюваних грошових переказів (6 березня 2018 року).

Крім того, за інформацією ТОВ «Лайфсел» зазначений позивачем як фінансовий номер мобільного телефону НОМЕР_2 за ним, як абонентом на момент здійснення спірних операцій зареєстрований не був (а.с.28).

Отже, фактично використовуючи номер телефону, який був зазначений як фінансовий, без реєстрації у оператора мобільного зв`язку, тобто знеособлено (анонімно), не здійснивши заходів для підтримання номеру мобільного телефону в актуальному (справному) стані, позивач ОСОБА_1 , на думку суду, допустив власну недбалість, яка могла сприяти незаконному використанню фінансового телефону, несанкціонованому доступу до його карткового рахунку і здійснення платіжних операцій, відповідальність за які покладається на нього.

Крім того, суд враховує, що на даний час факт шахрайських чи інших протиправних дій при здійсненні переказу грошових коштів з карткового рахунку позивача належними та допустимими доказами не підтверджений. Кримінальне провадження за цим фактом закрите в зв`язку із закінченням строку проведення досудового розслідування.

Само по собі внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та проведення досудового розслідування не є доказом вчинення шахрайства з грошовими коштами позивача.

Також суд враховує, що клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти Банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції, які до того ж супроводжуються авторизацією, несе саме клієнт.

В даному випадку судом встановлено, що про перекази грошових коштів 6 березня 2018 року позивачу стало відомо в цей же день, однак банк про це він повідомив лише 26 квітня 2018 року, що вбачається із відповіді банку (а.с.9). Доказів звернення до Банку 6 березня 2018 року в порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є складовою укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, позивач та його представник суду не надали.

Вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність порушень прав позивача з боку відповідача ПАТ «Акцент Банк» при здійсненні 06 березня 2018 року платіжних операції з переказу грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 і відповідно відсутність підстав для зобов`язання його поновити залишок коштів на рахунку в розмірі, який існував на час здійснення цих операцій, а також зобов`язання відповідача списати, припинити нарахування відсотків, інших штрафних санкцій на заборгованість кредитних коштів, які були отримані шляхом здійснення 6 березня 2018 року переказів грошових коштів з карткового рахунку позивача.

На підставі вище викладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави, оскільки позов до задоволення не підлягає, а позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.3,6,15,16,526,627,629,1066-1073,1092 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою правління Національного банку України №705 від 05.11.2014р., ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Акцент-банк" про відновлення залишку коштів на рахунку, зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 травня 2021 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький