Справа № 521/2470/21
Провадження № 4-с/521/41/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Мурзенка М. В.

при секретарі - Корнієнко Л. В.

за участю представника скаржника - адвоката Яковенка О. В.

державного виконавця - Перчик В. О.

представника стягувача - адвоката Дьякова В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась зі скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Перчик В.О., стягувач - ОСОБА_2 , в якій просить суд:

-визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ Перчик В.О. щодо не зняття арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_3 під час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 3684658 щодо примусового виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 9.03.2012 року у справі № 1519/2-748/11;

-зобов`язати державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ Перчик В.О. або іншу уповноважену посадову особу Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (м.Одеса) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_3 (номер запису обтяження - 1617334), який був накладений у виконавчому провадженні № 36846528 щодо примусового виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19.03.2013 року справі № 1519/2-748/11.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що на 19.03.2012 року Малиновським районним судом м.Одеси було винесено рішення по справі № 1519-2/748/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих внаслідок ДТП, яким було стягнуто з ОСОБА_3 21522,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.01.2017 року, виданий Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею другої черги за законом, 15.06.2017 року вона звернулась до Другої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 було відмолено, у зв`язку з наявністю арешту на спадкове майно, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № в-8/813, виданої Другим Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ, щодо примусового виконання виконавчого листа № 1519/2-748/11. Під час закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не було знято арешт з майна боржника. У зв`язку з чим, скаржник звернувся до су3ду з даною скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 18.02.2021 року справу було призначено до судового розгляду на 01.03.2021 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином.

Представник, який діє в інтересах ОСОБА_1 скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд скаргу задовольнити, додатково пояснив суду, що скаржник зверталась до державного виконавця з приводу зняття арешту, не має змоги отримати спадщину, з заявою про заміну сторони виконавчого провадження не зверталась у зв`язку із відсутністю відкритого виконавчого провадження.

Представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУЮ (м.Одеса) надав до суду відзив на скаргу, в судовому засіданні просив в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що виконавчий документ було повернуто стягувачові без фактичного виконання, що не передбачало зняття накладеного в межах виконавчого провадження арешту, скаржник не є боржником за виконавчим провадженням, тому відповідні дії державного виконавця є правомірними й не порушують прав скаржника.

Представник стягувача - адвокат Дьяков В.О. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду не виконане, а тому немає правових підстав для скасування арешту.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд доходить висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області перебував виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18.10.2012 року по справі № 1519/2-748/11, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 21522,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 2000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. (а.с.6)

Постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 04.03.2013 року було відкрито виконавче провадження. (а.с.7)

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідно до постанови Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 03.07.2013 року за № в-8/813 накладено арешт на все нерухоме майно боржника - ОСОБА_3 . (а.с.13-16)

З роздруківки АСВП (а.с. 52 зв.) вбачається, що виконавчий лист було повернуто стягувачові 14.10.2013 року з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 вказаного Закону, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

-закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

-повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

-повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином завершення виконавчого провадження з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час повернення виконавчого документу стягувачеві), не є підставою для зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про правомірність не зняття державним виконавцем арешту, накладеного постановою від 03.07.2013 року у виконавчому провадженні ВП № 36846528.

Також судом встановлено, що боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.01.2017 року, виданого Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с.8)

15.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Другої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата - ОСОБА_3 . (а.с.12)

З листа Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 12.02.2020 року вбачається, що на примусовому виконанні в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області перебував виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 18.10.2012 року по справі № 1519/2-748/11, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23603,55 грн. Виконавче провадження було повернуто стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження на даний час знищено за закінчення терміну зберігання. (а.с.18).

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах, в т.ч. спадкування.

Норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

З відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження скаржник до суду не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обрання скаржником неналежного способу захисту порушеного права, яке, відповідно до зазначеної норми Закону підлягає захисту шляхом пред`явлення відповідного позову.

Також, судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа № 522/3235/20 за позовом скаржника до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участі третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 12, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21 квітня 2021 року.

Суддя М. В. Мурзенко