Справа № 352/397/21
Провадження № 2/352/500/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді від 02.03.2021 відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості, визнано явку уповноваженого представника АТ КБ «Приватбанк» обов`язковою.

Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до довідки Тисменицького районного суду Івано-Франківської області у провадженні цього суду перебувала справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішенням від 08.04.2015 року позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача 38 079,25 грн.

У зв`язку із цим в ухвалі суду про прийняття до розгляду та відкриття провадження, на підставі п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України, було визнано явку уповноваженого представника АТ КБ «Приватбанк» обов`язковою.

Однак, представник позивача, будучи належним чином повідомленим, в судові засідання призначені на 23.03.2021, 15.04.2021 та 23.04.2021 не з`явився.

Згідно положень ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Законодавець у ст. 121 ЦПК України стосовно розумності процесуальних строків вказав, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

В контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника».

Будучи ініціатором даного позовного провадження позивач повинен вживати заходи для всебічного та об`єктивного розгляду справи з дотриманням розумних строків, не порушувати баланс захисту як своїх прав, так і прав відповідача.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхилив скаргу заявника на порушення права доступу до суду, оскільки він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, вжитий законодавцем у вищевказаній нормі сполучник "і" свідчить про те, що випадок в якому суд не наділений повноваженнями залишити позовну заяву без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання має місце за одночасної наявності двох обставин: заяви про розгляд справи за відсутності позивача і того, що його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов слід залишити без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач,явку представника якого було визнано обов`язковою, повторно не з`явився в судове засідання і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.257, 258-260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з 23.04.2021 як дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.В. Гриньків