23.04.2021 227/787/21
23 квітня 2021 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
за участю секретаря с/з Заварзіної Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м. Добропілля, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Обґрунтовуючи вимоги позивач в позовній заяві вказував на те, що відповідач, з метою отримання банківських послуг підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 13.03.2012 року підтвердив свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір. На підставі вказаного договору відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додано до позову. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідачу були видані кредитні картки. Кредитний ліміт відповідачу був збільшений до 2300,00 грн. Таким чином відповідачу був виданий кредит в розмірі 2300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
2297,83 грн - заборгованість за тілом кредиту;
4079,00 грн нарахована пеня.
2297,83 грн - заборгованість за тілом кредиту;
180,00 грн заборгованість за пенею.
Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 2270 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.
13.03.2012 року ОСОБА_1 виявив намір на отримання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», на що вказує заява ОСОБА_1 , долучена до матеріалів справи (а.с. 17). Відповідно до змісту анкети-заяви (а.с.17), яка підписана ОСОБА_1 вбачається, що останній погодився з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно копії Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.50-51), вказаний банк є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк».
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав, що зазначена анкета-заява разом з Умовами та Тарифами банку є підтвердженням оформлення кредитного договору та отримання кредитних коштів.
До позову позивачем надана копія витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18).
Позивач вказував, що відповідачу був відкритий кредитний рахунок, на підтвердження чого надав Виписку по рахунку (а.с.11-14), встановлений кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.15) та видана кредитна картка, що підтверджується довідкою (а.с.16).
Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.15) свідчить про те, що 13.03.2012 року відбувся старт карткового рахунку НОМЕР_1 , на який був встановлений кредитний ліміт розміром 300,00 грн, який був 13.03.2012 року збільшений до 2300,00 грн та 07.11.2019 року зменшений до 0,00 грн.
Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується банківською випискою (а.с.11-14), яка підтверджує факт здійснення фінансових операцій за допомогою банківських карткок № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 які видавались на ім`я ОСОБА_1 .
З виписки за договором № б/н вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався грошовими коштами, які знаходились на карті № НОМЕР_1 (отримував готівку у відділенні банку, здійснював покупки та поповнення картки у відділенні банку) (а.с.11-14).
Довідка (а.с.16) свідчить про те, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано кредитні картки, а саме:
№ НОМЕР_2 з терміном діїі до 11/15 (дата відкриття 07.06.2012)
№ НОМЕР_1 з терміном дії до 01/16 (дата відкриття 13.03.2012)
Позивач зазначав, що у зв`язку з недотриманням Відповідачем (позичальником) взятих на себе зобов`язань виникла заборгованість за кредитом.
2297,83 грн - заборгованість за тілом кредиту;
4079,00 грн нарахована пеня.
Як доказ наявності вказаної заборгованості у відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.03.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.01.2021 (а.с.7-10).
2297,83 грн - заборгованість за тілом кредиту;
180,00 грн заборгованість за пенею.
Вирішуючи питання чи підлягають задоволенню позовні вимоги позивача, суд виходить з такого.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Згідно ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦПК України).
За змістом статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
На підтвердження вимог існування договірних кредитних відносин між сторонами у справі позивачем надані анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 13.03.2012 року (а.с.17), копії витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18), витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.19-42) та копію виписки за договором б/н станом на 13.03.2012 р. ( а.с.11-14).
Підписуючи вказану анкету-заяву особа виявила намір оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка "Універсальна" з кредитним лімітом 1500 грн. У анкеті-заяві від 13.03.2012 року, підписаній сторонами, відсутні умови кредитного договору, а саме щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Суд зазначає, що хоча анкета-заява і містить запис про те, що відповідач ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовому вигляді, проте зазначене, на думку суду, не свідчить про автоматичне виникнення кредитних зобов`язань між сторонами на тих умовах, про які стверджує банк у позові.
Враховуючи наведене, те, що будь-яких істотних умов кредитного договору зазначена заява взагалі не містить, вона не є договором у розумінні вимог ст.638 ЦК України.
Крім того, позивач обґрунтовуючи у цій справі право вимоги заборгованості посилався на витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПАТ «ПриватБанку» та Тарифи, як невід`ємні частини договору, але матеріали справи не містять підпису відповідача на долучених до позову документах (а.с.19-42) та Тарифах(а.с.18).
В матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником.
Слід зазначити, що в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 зазначено, що останній ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але зі змісту анкети неможливо достовірно встановити, що відповідач був ознайомлений саме з Умовами та Правилами, які надані позивачем до позовної заяви.
При цьому суд також звертає увагу на те, що Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять декілька пунктів по різним видам кредитних карт, що не дає чіткого уявлення про те, з якими ж саме Тарифами (по якій саме карті) був ознайомлений відповідач.
Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, пені тощо, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та нарахованої пені.
В той же час, оцінюючи надані позивачем докази, в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт видачі відповідачу кредитної картки та грошових коштів, якими користувався відповідач, що підтверджується:
анкетою-заявою від 13.03.2012 року, яка підписана ОСОБА_1 , яка свідчить про намір останнього отримувати банковські послуги,
довідками відповідача (а.с.15,16) про відкриття 13.03.2012 року на ім"я ОСОБА_1 картрахунку № НОМЕР_1 та видачу останньому кредитної картки № НОМЕР_1 з терміном дії до 01/16
банківською випискою за договором б/н, який укладався з ОСОБА_1 (а.с.11-14), якою підтверджується, що за допомогою кредитної картки № НОМЕР_1 здійснювались операції з грошовими коштами (отримувалась готівка у відділенні банку, здійснювались покупки, поповнення мобільного зв`язку а також здійснювалось поповнюення картки у відділенні банку), що свідчить про те, що ОСОБА_1 користувався коштами та повертав кошти на картку.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, строк їх повернення сторонами не встановлений (надані позивачем докази не містять інформації, якою б підтверджувалися умови та строк повернення наданих банком грошових коштів), а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, тому суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання повернути йому фактично отримані грошові кошти.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи досліджені судом докази суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно мав намір отримати у вказаному банку кредитні кошти, отримав їх і користувався коштами банку протягом 2012-2020 років здійснюючи повернення зазначених коштів, але повністю надані банком кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 31.01.2021 року існує заборгованість перед банком.
З наданої банківської виписки(а.с.11-14) вбачається, що відповідач отримав від банку кошти на суму 2297,83 грн.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, тому суд вважає позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення вищевказаної заборгованості по тілу кредиту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст.141 ЦПК України, за змістом якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 128, 133, 141, 223, 247, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.03.2012 року, що виникла станом на 31.01.2021 року в сумі 2297,83 грн (дві тисячі двісті дев`яносто сім грн 83 коп), яка складається з:
2297,83 грн - заборгованість за тілом кредиту.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 204,21 грн (двісті чотири грн 21 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копію рішення направити сторонам.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 1430 від 28.10.2019 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.
Суддя О.В. Здоровиця