Справа № 676/6007/18
Номер провадження 2/676/39/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 р. Кам`янець- Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.

секретаря судового засідання Мазуркевич Р.М.

за участю представника позивача адвоката Зенюка М.А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповіда адвоката Пілінського С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме просила витребувати у відповідачів на її користь 7100 доларів США або їх еквівалент грошової одиниці України. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в травні 2013 року подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 домовились із подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про купівлю-продаж автомобіля марки «FIAT DOBLO», державний номерний знак НОМЕР_1 . Позивачка зазначає, що одразу передала особисті кошти у розмірі 7100 доларів США, а в листопаді цього ж року ОСОБА_4 передав свої особисті кошти в сумі 1700 доларів США в рахунок покупки. На підтвердження договору купівлі-продажу ОСОБА_3 , за згодою ОСОБА_1 , видала генеральну довіреність на представників ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із наданням їм права на відчуження вказаного автомобіля третім особам. Також, ОСОБА_1 16.01.2017 року була видана розписка про отримання ним від подружжя ОСОБА_6 коштів за продаж автомобіля у розмірі 8800 умовних одиниць. 30 квітня 2016 року ОСОБА_4 , без згоди позивача, передав у власність рідному брату ОСОБА_5 спірний транспортний засіб за 12000 грн. (484 долари США за тодішнім курсом). Відповідно до постанови апеляційного суду Хмельницької області від 19.01.2018р., рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - територіальний сервісний центр МВС в Хмельницькій області про встановлення та припинення правовідносин, визнання недійсним договору, яким у позові відмовлено-залишено без змін. Позивач вважає, що ОСОБА_4 на виконання своїх представницьких повноважень був зобов`язаний передати кошти за автомобіль ОСОБА_7 , що мабуть і зробив, оскільки претензій не було. Таким чином, переплата становить 8316 доларів США (8800-484), з яких 7100 доларів США є особистими коштами позивачки. Тому, позивачка, посилаючись на ст.,ст. 387, 389 ЦК України, просить суд витребувати від відповідачів ОСОБА_8 на її користь 7100 доларів США або їх еквівалент грошової одиниці України. Представник позивача в суді підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Відповідач ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідачів в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень представник відповідач вказав, що, як встановлено рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року, транспортний засіб був проданий ОСОБА_4 за згодою дружини ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 30.04.2016р. Отримані кошти використали під час спільного проживання, оскільки закрили кредит та оформили документи на двох для виїзду за кордон. На момент оформлення доручення та договору купівлі-продажу автомобіля сімейні стосунки не припиняли і усі дії з автомобілем були між ними узгоджені. У розписці від 16.01.2017р. зазначено, що було передано 8800 умовних одиниць по курсу НБУ, а саме в якій валюті передано кошти незрозумілим, і про 7100 доларів США, які просить позивачка, нічого не написано. Крім того, позивачка заявила віндикаційний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння, однак не зазначає про кількість купюр, їх номінал, серії та номера. Просив відмовити у задоволенні позову. Позовні вимоги зводяться про витребування у відповідачів індивідуально-визначеного майна, без доведеності незаконного володіння майном.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача ОСОБА_1 ,, його пояснення в якості свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу від 25.07.2012 року ОСОБА_3 була власником автомобіля «FIAT DOBLO», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . автомобіля (а.с. 6).

07.11.2013 року ОСОБА_3 видала ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження належним їй автомобілем «FIAT DOBLO», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . Довіреність видана терміном на три роки і дійсна до 07.11.2016 року (а.с. 6 на звороті).

10 квітня 2016 року між ОСОБА_3 , в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяв ОСОБА_4 , як продавцем, та ОСОБА_5 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №6843/2016/1386, відповідно до умов якого ОСОБА_4 прийняв у власність транспортний засіб марки «FIAT DOBLO», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 10).

30.04.2016 року вказаний договір оформлений та підписаний сторонами в територіальному сервісному центрі №6843 регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області та здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки «FIAT Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ОСОБА_3 на ОСОБА_5 (а.с. 8).

16.01.2017 року ОСОБА_1 була видана розписка про отримання ним від подружжя ОСОБА_6 коштів в рахунок оплати за автомобіль у розмірі 8800 умовних одиниць по курсу НБУ.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017р. по справі № 676/2847/17(а.с.113) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017р.(а.с.11-12), залишеним без змін постановою апеляційного суду Хмельницької області від 19.01.2018р.(а.с.13-15), відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - територіальний сервісний центр МВС в Хмельницькій області про встановлення (визнання) правовідношення між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у виді правочину, тобто договору купівлі-продажу легкового автомобіля, та вважати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 30 квітня 2016 року; зобов`язання провести державну реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння.

У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Для застосування ст.387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником рухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді те майно неї відсутнє, про що достовірно знав позивач звертаючись з позов до суду.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Постановою Пленуму ВСУ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» наголошується, що відповідно до статті 387 ЦК, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача (п. 23 вказаної Постанови). Застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст.387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження право власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Ст. 389 ЦК України передбачено, що гроші, а також цінні папери на пред`явника, що існують у паперовій формі, не можуть бути витребувані від добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 3 зазначеної статті передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивачем та його представником професійним адвокатом заявлено вимоги в порядку 387, 389 ЦК України про витребування від відповідачів на її користь 7100 доларів США або їх еквівалент грошової одиниці України, при цьому під час розгляду справи позовні вимоги та їх правове обгрунтування не уточнювались, в зв`язку з цим посилання представника позивача у відповіді на відзив в порядку ст. 179 ЦПК України(а.с.45), що відповідачі зобов`язані повернути їй кошти у розмірі 7100 доларів США як безпідставно набуте майно відповідно до ст. 1212 ЦК України, не є уточненням позовних вимог в порядку ч.3 ст.49 та ст. 175 ЦПК України як і додаткові пояснення представника позивача від 28.07.2021 р.(а.с.135).

Позивачем та його представником не надано доказів що вона передала власні кошти у розмірі 7100 доларів США, оскільки в розписці від 16.01.2017 року ОСОБА_1 вказує про отримання ним від подружжя ОСОБА_6 коштів в рахунок оплати за автомобіль у розмірі 8800 умовних одиниць по курсу НБУ. Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 суду пояснив, що він отримав від чоловіка позивача кошти за належний його дружині на праві власності автомобіль в 2013 р. двічі - в березні в сумі 7100 доларів США та решту в листопаді 2013 р. до оформлення Генерального доручення, позивача побачив лише в 2017 р., вона двічі підходила до нього щоб написав розписку про отримання коштів за автомобіль оскільки має намір ділити майно з чоловіком, двічі переписував її зміст за вказівкою адвоката позивача. Крім цього суд враховує, що позивачем не пред`являлось вимог до колишнього чоловіка ОСОБА_4 , шлюб з яким розірвано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 82, 141, 263-265, 268 ЦПК України, керуючись ст.ст. 16, 387, 389 ЦК України,

ухвалив:

в задоволенні позову відмовити.

На рішення учасниками судового розгляду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2021 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В