Справа № 536/1795/20
Провадження № 2/536/364/21
29 квітня 2021 року Кременчуцького районного суду Полтавської області в складі: головуючої судді Даніліної Ж.О., за участю секретаря Таран І. О, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчук за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд
Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі ? АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07лютого 2008 року станом на 27.10.2020 у сумі 16 657,13 грн, з яких 13 813,69 грн ? заборгованість за тілом кредиту (20,00 грн ? заборгованість за поточним тілом кредиту; 13 793,69 грн ? заборгованість за простроченим тілом кредиту), 2 843,44 грн ? заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 102,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що підписавши 07лютого 2008 року заяву б/н між сторонами, у відповідності до статті 634 Цивільного кодексу України, укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. При цьому банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 15 000,00 грн.
Крім того, відповідачем також була підписана 07лютого 2008 року Довідка про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій відповідач своїм підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання вказаної кредитної картки і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомлений.
АТ КБ «ПриватБанк»посилається на те, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.
Також позивач вказав, що у редакції Умов та Правил, які почали діяти з 01.03.2019 згідно пункту 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди про те, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого у строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4% ? для картки «Універсальна», 84,0% ? для картки «Універсальна голд».
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 січня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1795/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечує проти прийняття судом заочного рішення у цій справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом неодноразового направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Проте ОСОБА_1 не повідомив причини неявки, не звертався до суду із заявою про відкладення розгляду справи.
Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись статтею 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Ураховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.
Судом установлено, що 07 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 800,00 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.
Підписавши заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Крім того, відповідач підписав 07 лютого 2008 року Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з фінансовими умовами надання вказаної кредитки і прикладом розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів.
До кредитного договору банк додав Умови та Правила надання банківських послуг, внесення змін у договірну базу платіжних карт, споживчого кредиту та депозитних договорів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Отже, між сторонами у цій справі склалися правовідносини щодо виконання зобов`язання з кредитної заборгованості.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За умовами підписаної заяви б/н від 07.02.2008банк надав строковий кредит у сумі 800,00 грн шляхом встановлення кредитної лінії на кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплату відсотків у розмірі 3,0% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 від 21.01.2008, № НОМЕР_2 від 05.09.2012, № НОМЕР_3 від 21.05.2012, № НОМЕР_4 від 02.12.2015, № НОМЕР_5 від 13.08.2018 з терміном дії до 04.2022 року, № НОМЕР_6 від 27.08.2018 з терміном дії до 08.2022 року.
Кредитний ліміт кредитної картки відповідача було збільшено до 15 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картки.
Як убачається із наданого банком розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 27 жовтня 2020 року становить 16 657,13 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту ? 13 813,69 грн (20,00 грн ? заборгованість за поточним тілом кредиту; 13 793,69 грн ? заборгованість за простроченим тілом кредиту) та заборгованості за простроченими відсотками ? 2 843,44 грн.
Згідно положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).
АТ КБ «ПриватБанк» умови кредитного договору щодо надання позичальнику кредиту в обмовленій сумі виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 .
Проте, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, здійснював погашення кредиту періодично та не в повному обсязі, що підтверджується зазначеною випискою та розрахунком заборгованості по кредиту.
У матеріалах справи відсутні будь-які клопотання та заперечення відповідача ОСОБА_1 щодо позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, за відсутності заперечень зі сторони відповідача, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором б/нвід 07.02.2008 року, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 13 813,69 грн є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2 843,44 грн суд зазначає наступне.
Так, у відповідності до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.02.2008, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг, у редакції, що почала діяти з 01.03.2019, та згідно пункту 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, останній зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого кредиту в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4% для картки «Універсальна» та 84,0% для картки «Універсальна голд».
Разом з тим, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та правил надання батьківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», також послався на довідку про умови кредитування від 07 лютого 2008 року, анкету заяву б/н від 07 лютого 2008 року, які підписані ОСОБА_1 та надав розрахунки заборгованості відповідача за договором від 07 лютого 2008 року.
Як убачається з підписаної відповідачем анкети-заяви від 07.02.2008, сторони погодили базову процентну ставку по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості (36,00% річних), що аналогічно відображено у довідці про умови кредитування використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільговий період».
З розрахунку заборгованості, наданого до суду, вбачається, що його виконано виходячи з процентної ставки у розмірах 36,0%, 30,0%, 34,8%, 43,2%, 42,00%,40,80%, 84,00% на рік, тобто в іншому розмірі, ніж обумовлено сторонами у заяві та довідці про умови кредитування від 07 лютого 2008 року.
Крім того, в цьому розрахунку, станом на 27.10.2020, процентна ставка на прострочений кредит становить 84,00 % річних.
Всупереч вказаним вимогам, зазначеним в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування, позивачем не надано розрахунку заборгованості, виходячи із погодженої сторонами процентної ставки за кредитом (3% річних), який би містив відомості про розмір простроченої суми, на яку нараховуються проценти, а також період, за який ці проценти нараховані.
При цьому, як убачається із наданого банком розрахунку, заборгованість за нарахованими відсотками відсутня, наявна заборгованість за простроченими відсотками у сумі 2 843,44 грн, яку банк просить стягнути з відповідача.
У наданих банком анкеті-заяві та довідці про умови кредитування відсутні визначення та обов`язок позичальника зі сплати прострочених відсотків.
Разом з тим, посилання банку на можливість односторонньої зміни відсоткової ставки, що передбачено пунктом 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», слід відхилити, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг, у редакції, які діяли з 01.03.2019 ознайомився і погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву від 07.02.2008 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви та довідки взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати прострочених процентів у розмірі 86,40% річних для картки «Універсальна», та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка Умов та Правил надання банківських послуг із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Виходячи з наведеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати прострочених процентів за користування простроченими кредитними коштами у розмірі 86,40% річних для картки «Універсальна» за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої ? договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період ? з часу виникнення спірних правовідносин (з 07 лютого 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та Правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві та довідки про умови кредитування домовленості сторін про сплату прострочених відсотків за користування простроченими кредитними коштами, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Таким чином, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку ? в анкеті-заяві позичальника та довідці про умови кредитування, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону ? споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, позивач АТ КБ «ПриватБанк» не довів тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог у частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2 843,44 грн.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2 843,44 грн не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав.
Положеннями статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2 102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №PROM1B7WFJ від 11.11.2020.
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 744,66 грн виходячи із розрахунку: 13 813,69 грн (задоволені позовні вимоги) *100 :16 657,13 грн (заявлені вимоги) = 83% від сплаченого судового збору 2 102,00 грн = 1 744,66 грн.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ? задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.02.2008 станом на 27.10.2020 у сумі 13 813 (тринадцять тисяч вісімсот тринадцять) грн 69 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 1744,66 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня складення його повного тексту. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ? ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий 25 грудня 1996 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_9 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
СуддяЖ. О. Даніліна