Провадження №2/359/114/2021
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним клопотанням, яке обґрунтував тим, що згідно Інформаційної довідки №248847436 від 18 березня 2021 року в розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки вбачається, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив прав вимоги за кредитним договором №014/81-1-0-00/14052 від 27 лютого 2015 року, на підставі якого був пред`явлений позов, на користь ТОВ «ФК «Централ Фінанс». Тому АТ «Райффайзен Банк Аваль» не є стороною у даній цивільній справі. З цих підстав ОСОБА_1 просив закрити провадження у цивільній справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти заявленого клопотання про закриття провадження у цивільній справі.

Заслухавши думку представника позивача та дослідивши подане клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 травня 2018 року у цивільній справі №404/251/17 (провадження №61-13405св18), відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Тому поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. У зв`язку з цим, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положенням ч.2 та ч.3 ст.49 ЦПК України право на розпорядження предметом спору наділений виключно позивач.

Разом з цим, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач не заявляв клопотання про відмову від позову чи про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору. Натомість, представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження у даній цивільній справі.

Встановлено, що позивач не звертався до суду з заявою про відмову від позову, а відповідач не визнавав позовні вимоги у повному обсязі. Тому, на переконання суду, спір між сторонами справі залишився не вирішеним.

Відповідно до положення ст.209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим, за наявності в провадженні суду спору про право, від розгляду якого позивач не відмовився, за результатами якого суд повинен ухвалити рішення по суті спору, суд не вправі закрити провадження у цивільній справі та позбавити у такий спосіб права позивача на повторне звернення до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 з приводу того, що АТ «Райффайзен Банк Аваль», відступивши своє право вимоги за кредитним договором, на користь ТОВ «ФК «Централ Фінанс» у такий спосіб втратив статус сторони в даній цивільній справі. Оскільки, вказана обставина в жодній мірі не свідчить про припинення спору, зважаючи на залучення в порядку, передбаченому ч.1 ст.55 ЦПК України правонаступника позивача ТОВ «ФК «Централ Фінанс»,

Тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.2, ч.1 ст.13, ч.1 та ч.2 ст.49, ст.209, п.2 ч.1 ст.255, п.1 ч.1 ст.258, ст.260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський