РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.10.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом та просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділити у користування позивачу кімнату, площею 17,3 кв.м., виділити у користування відповідачу дві кімнати, площами 12,6 кв.м., залишити у спільному користуванні сторін кухню, коридор з прихожою, ванну кімнату, вбиральню (санвузол). В обгрунтування вимог вказано, що встановлення порядку користування квартирою необхідне для укладення у подальшому договору довічного утримання позивачем, як співвласником вказаної квартири.

Від представника позивача - ОСОБА_3 надійшло клопотання про проведення розгляду справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, на підставі положень статей 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира, по справі № 295/5984/16-ц від 29.03.2017 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на майно, визнано право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с. 7-10).

Інформаційною довідкою №104524889 від 21.11.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 - 1/2 частка (а.с.11).

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , дана квартира складається з трьох жилих кімнат, а саме кімната площею 12,6 кв.м., кімната площею 17,3 кв.м., кімната площею 12,6 кв.м., кухня окрема - площею 8,5 кв.м., ванна кімната площею 2,5 кв., туалет площею 1 кв.м., коридор площею 12,9 кв., балкони площею 1,02 кв.м. та 3,1 кв.м. (а.с. 12-14).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 Постанови №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення ( кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

За таких обставин, оскільки співвласник квартири вважає за необхідне встановити порядок користування квартирою для реалізації своїх прав щодо власності, можливість встановлення порядку користування регламентовано законодавством, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.358 ЦК України, ст.ст. 12,77, 81, 141, 142, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

- у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату( 7) площею 17,3 кв. м;

- у користування ОСОБА_2 виділити житлові кімнати( 5,6) площею 12,6 кв.м. та 12, 6 кв. м.;

- у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити кухню( 4) площею 8,5 кв.м., коридор ( 1) площею 12,9 кв.м, ванну кімнату(2) площею 2,5 кв.м., вбиральню( 3) площею 1,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповдіачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Л.М. Чішман