Справа № 946/53/21
Провадження № 2/946/1801/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, -,
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно діючого станом на 25.02.2020 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2187431 зі строком дії з 17.10.2019 року по 16.10.2020 включно, забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 . Поліс укладено між страховиком ПрАТ «УПСК» та страхувальником ОСОБА_5 (а.с.15). Сторони визначилися, що умовами цього договору є страховий випадок, тобто подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка станеться за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 і внаслідок якої буде наставати цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). З страховою сумою на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 260 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн., та з франшизою у розмірі 2 600 грн. При цьому сторони також вказали, що ці умови визначені виключно для страхувальника, яким є пенсіонер зі сплатою останнім страхового платежу зі знижкою 50 відсотків у розмірі 216 грн.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1995 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1300 куб.см., належить ОСОБА_6 (а.с.23).
25.02.2020 року, о 10:30 год. ОСОБА_1 в м. Ізмаїлі по вул. Комерційна, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», державний номер НОМЕР_1 , на перехресті з вул. Семінарська, не виконав вимоги дорожнього знаку «Надати дорогу» та виїхав на перехрестя, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «FORD» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. В наслідок ДТП водій ОСОБА_1 та його пасажир ОСОБА_7 отримали легкі тілесні ушкодження та транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.04.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.26-28).
Із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «УПСК» 28.02.2020 року звернувся ОСОБА_2 (а.с.10).
Згідно акту технічного огляду колісного транспортного засобу «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , додатку до акту, фото-таблиці, страхового акту №ОЦ/029/010/20/0014 від 22.05.2020 року, розрахунку суми страхового відшкодування та калькуляції до нього, сума страхового відшкодування становить 405570,26 грн. (а.с.8,32-53).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.
Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Згідно з п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.
Згідно з п. 20-1.1, п. 20-1.2 ст. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.
Пунктом 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
З матеріалів справи вбачається, що договір обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладено ПрАТ «УПСК» з ОСОБА_5 16.10.2019 року (а.с.15).
Винною особою у здійсненні ДТП є водій транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та на нього не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, а тому на нього необхідно покласти обов`язки компенсувати 50 % виплаченого страхового відшкодування у розмірі 63 700 грн., оскільки страхувальнику автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 при укладенні полісу №АО/2187431, який на момент здійснення ДТП був діючим (а.с.15) як пенсіонеру надана пільга на оплату страхового платежу в розмірі 50%.
На момент вчинення ДТП саме відповідач ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був застрахований ОСОБА_5 із застосуванням пільги яка передбачена ст. 13.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Таким чином, суд вважає, що оскільки на момент вчинення ДТП саме відповідач, як водій, керував забезпеченим транспортним засобом, який було застраховано ОСОБА_5 на пільгових умовах, тому наявні правові підстави для стягнення саме з відповідача ОСОБА_1 на користь страховика відшкодування 50 % завданої шкоди у розмірі 63 700 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат позивачем було подано копії Договору № 1/05 від 21.05.2019 про надання правової допомоги, додаткової угоди №1 до Договору №1/05 від 21.05.2019 року, акту про надання правової допомоги №77 до Договору про надання правової допомоги №1/05 від 21.05.2019 року на суму 7000,00 грн та платіжного доручення №25 від 24.12.2020 на суму 7 000,00 грн.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають стягненню за результатами розгляду справи у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Керуючись положеннями п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, з огляду на повне задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн покладаються на відповідача.
Також, в зв`язку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, які сплачено ПрАТ «УПСК» при подачі позову в розмірі 2 102 грн. (а.с.54).
На підставі ст.ст. 979, 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 22, 20-1, 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 27 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 137, 141, 263-265, 280-289, 353, 354 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко