Справа № 496/3025/20
Провадження № 2/496/311/21
У Х В А Л А

25 жовтня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пасечник М.Л.

за участю секретаря Дигуляр А.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі та припинення спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати земельну ділянку площею 1,2051 га за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові будівлі загальною площею 2924,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 спільним майном подружжя; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частину земельної ділянки площею 1, 4051 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частину нежитлових будівель загальною площею 2924, 9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

До суду звернувся відповідач ОСОБА_2 з заявою про забезпечення позову, в якому просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 1,9999 га за реєстраційним номером 210 (кадастровий номер :01:002:0249), яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с/рада Усатівська, автодорога (Київ Одеса), Нерубайське Усатого Цементний завод, 6 км+935 м, земельна ділянка 2/6; на нежитлову будівлю загальною площею 51,9 кв.м., реєстраційний номер 210, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; на земельну ділянку площею 0,0798 га за реєстраційним номером 10 (кадастровий номер :02:003:0924) розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ; на житловий будинок, з господарськими будівлями, загальною площею 225,5 кв.м., за реєстраційним номер 10, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

Заява мотивована тим, що зазначене майно зареєстроване на позивача ОСОБА_3 , а тому вважає, що вказане майно, може бути відчужено іншими особами, що зробить неможливим виконання судового рішення, у зв`язку з чим просить забезпечити позовну заяву.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову, зазначивши, що вона є безпідставною.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про відкладення підготовчого судового засідання, у зв`язку з запровадженням в Одеській області «червоної зони», у зв`язку з погіршенням епідеміологічного стану захворюваності COVID-19 на території України.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Жученко Р.О. в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою, а саме простудним захворюванням.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

На підставі ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд, перевіривши заяву про забезпечення позову, вважає, що вказана заява відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявникові, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України з наступних підстав.

В порушення пункту 5 та 6 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить: ціни позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Так, згідно із ч. 1-3 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З аналізу вищевказаної норми цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Заявник має зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS №005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Посилання в заяві на ризик, що майно буде відчужено іншими особами, що зробить не можливим виконання судового рішення, відповідного обґрунтування та підтвердження цього доказами згідно зі ст. 81 ЦПК, не надано та не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів відповідача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно, підлягає поверненню.

На підставі, викладеного, суддя дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 187, 274 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на майно повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою заявою після усунення умов, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Суддя М.Л. Пасечник