Справа № 350/1886/20
Провадження № 22-ц/4808/428/21
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Девляшевського В.А.,

секретаря Єлісевич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Калиній Г.В. 13 січня 2021 року у селищі Рожнятів Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2015 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісяця, до повноліття дитини. Дочка проживає з нею, з дня присудження аліментів відбулася інфляція та значно зріс прожитковий мінімум, що пов`язано зі значними витратами на придбання одягу та шкільного приладдя для дитини. Відповідач регулярно виїжджає на сезонні роботи за кордон, де працює в нафтовидобувній промисловості, має мінливі високі доходи та можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просила збільшити розмір аліментів з 700 грн до 3 000 грн щомісячно, до повноліття дочки ОСОБА_3 (а.с.1-2).

Рішенням Рожнятівського районного суду від 13 січня 2021 року позов задоволено частково. Суд ухвалив стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2395 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і продовжувати до досягнення повноліття дитини. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.20-23).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на його незаконність.

Апелянт зазначає, що із врахуванням прожиткового мінімуму, який з грудня 2020 року залишився незмінним, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1197,50 грн. Тому ним в даній справі було частково визнано позов саме на таку суму - 1197,50 грн.

Зазначив, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що на теперішній час він офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки, перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 та має на утриманні сина ОСОБА_5 . Окрім того, позивачкою не доведено покращення його матеріального становища, що б слугувало підставою для такого суттєвого збільшення розміру аліментів.

Просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2395,00 грн на місяць до 1197,50 грн на місяць (а.с.34-35).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилися сторони, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Від апелянта ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанціївиходив з положеньст. 180-183, 184, 192 СК України, встановивши, що сума матеріального утримання у розмірі 700 грн є незначною та недостатньою для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , позивачка не має можливості у повній мірі утримувати дитину, встановивши, що визначений позивачем розмір аліментів у розмірі 2395,00 грн на дитину буде відповідати як її інтересам, так і вимогам чинного законодавства, тому дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, збільшивши розмір аліментів до зазначеної суми.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану когось із двох (платника аліментів або одержувача), погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. При цьому ці підстави мають настати після ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки таке рішення вже набрало законної сили і встановлені цим рішенням суду обставини, а також обставини, які існували на час його ухвалення, не можуть бути переоцінені у іншій справі, яка розглядається пізніше.

У даних правовідносинах стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду від 10 лютого 2015 року.

Таким чином, для вирішення питання про зміну розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, законодавець встановлює порядок вирішення зміни розміру аліментів шляхом ухвалення рішення про їх збільшення або зменшення.

Вирішуючи даний спір, слід виходити з таких обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 700 грн щомісячно, починаючи з 20.01.2015 року і до повноліття дитини (а.с.7).

Інформації про звернення рішення суду до примусового виконання суду не надано. Згідно інформації Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби зазначене рішення суду на виконанні не перебувало.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (позивачка) 16.05.2017 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_11 (а.с.4).

В матеріалах справи міститься свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , із якого встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 14.07.2015 року (а.с.14). Від даного шлюбу народився син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

12.01.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав на адресу Рожнятівського районного суду Івано_Франківської області заяву про часткове визнання позову, в розмірі 1197,50 грн (а.с.17).

Апелянтом надано довідку Перегінської селищної ради від 02.04.2021 року №1608/02-29, із змісту якої встановлено, що ОСОБА_2 не працює з 23.09.2006 року по даний час (згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , виданої 12.03.2002 року).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо ОСОБА_2 - відсутні.

Даючи оцінку наведеним у позовній заяві та апеляційній скарзі обставинам, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Що стосується розміру аліментів, які збільшуються чи зменшуються, суд повинен керуватися нормами закону, які регулюють правовідносини у разі стягнення аліментів.

В силу частини 1 статті 3, частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 2020 рік мінімальна рекомендована сума аліментів на 2020 рік для дітей від 6 до 18 років, з 01 січня - 2218 гривень, з 01 липня - 2318 гривень та з 01 грудня - 2395 гривень.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року (залишився на рівні 1 грудня 2020 року) становить 2395 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не працевлаштований (не має постійної роботи) та не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, а може сплачувати аліменти у розмірі 1197,50 грн щомісяця, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, виходячи з такого.

Апелянт зазначає, що він не працевлаштований (не має постійної роботи), а позивач стверджує про наявність у нього доходу від трудової діяльності за межами України.

Відповідачем подані докази, що він дійсно офіційно не працевлаштований, але з яких причин, ним не зазначено. Не подано доказів про те, що він перебуває на обліку у центрі зайнятості у зв`язку з пошуком роботи, а також, що не отримує доходів за межами України. Також не подано і жодних доказів про його стан здоров`я. Разом з тим, апелянт підтверджує, що має нерегулярний дохід, проте не зазначає в результаті якої діяльності і його розимір.

Відхиляючи доводи апелянта, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення відповідача не може свідчити про відсутність можливості надання утримання дитині та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі .

Таким чином, суд виходить з того, що апелянт є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, що дає йому можливість матеріально утримувати дитину на рівні вищому від половини прожиткового мінімуму.

Обґрунтовуючи підстави для збільшення розміру аліментів позивач посилається на зростання цін, необхідність витрат у більшому розмірі коштів на утримання дочки.

Збільшуючи розмір аліментів, слід враховувати факт перебування дитини на утриманні позивачки; вік дитини (шкільного віку); розмір доходу та матеріальне становище відповідача (офіційно не працевлаштований та доказів про його дохід на час розгляду справи суду не надав), вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, а так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб і самого відповідача, задовільний стан здоров`я відповідача.

Доводи скарги про те, що суд безпідставно встановив необхідність сплати аліментів у розмірі 2395,00 грн щомісячно, що не ґрунтується на фактичних обставинах та не враховує матеріальні можливості відповідача, не заслуговують на увагу, оскільки визначена сума є необхідною для забезпечення потреб дитини, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, не є надмірною сумою і не призведе до безпідставного збагачення позивачки, а також не може бути надто обтяжливою для апелянта.

Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко недостатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, колегія суддів вважає, що необхідні витрати позивачки на утримання дитини є вищими, ніж вона їх може забезпечити (харчування, забезпечення одягом, житлом, лікуванням, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку).

Відтак, колегія суддів вважає, що, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень статті 182 СК України. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, судом правильно визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів до 2395,00 грн.

Отже, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 22 квітня 2021 року.