"25" жовтня 2021 р. Справа № 363/4520/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши цивільний позов ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про скасування протоколу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» в якій просить скасувати протокол №221 складений 22 липня 2020 року засіданням комісії по розгляду акту про порушення Правил роздрібного ринку електроенергії № К 042542 від 24 червня 2020 року.

Разом з тим у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Так, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що складений комісією протокол недонарахованої електричної енергії є лише доказом по справі, не створює для позивача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, а тому оскарження відомостей викладених у ньому не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений протокол може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього протоколу.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц.

При розгляді справи №522/12901/17-ц Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й узагалі не підлягають судовому розгляду.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, висунуті позивачем вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання вище вказаного позову сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому у відкритті провадження в цій справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 186, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

у відкритті провадження в даній цивільній справі відмовити.

Копію цієї ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

.

Суддя