Справа № 347/1654/18
Провадження № 22-з/4808/21/21
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Максюта
05 травня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів: Василишин Л.В., Девляшевського В.А.,
секретаря Капущак С.В.,
розглянувши клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяоблнерего» адвоката Оліградського Мирослава Васильовича про відшкодування судових витрат по справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Карпатська» Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяоблнерего» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» задоволено. Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
08 квітня 2021 року представником АТ «Прикарпаттяобленерго» адвокатом Оліградським М.В. подано клопотання про відшкодування судових витрат в даній справі. В обґрунтування зазначає, що у апеляційній скарзі просив стягнути з ОСОБА_1 1762,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2018р.; 1762,00 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу від 02.11.2018р.; 1762,00 грн за подання касаційної скарги на ухвалу від 14.09.2018р. та постанову від 17.10.2018р.; 1057,20 грн судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення від 03.12.2020р.; 36 000,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в судах трьої інстанцій. Вказує, що позивачем у порядку ч.6 ст.137 ЦПК України не доведено неспівмірність витрат та не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відповідно такі витрати підлягають задоволенню в повному обсязі. Звертає увагу суду на кількість заяв по суті справи, процесуальних заяв та їх об`єм, а також тривалість розгляду справи, тривалість та кількість судових засідань по справі. Просить стягнути зазначені судові витрати.
15.04.2021 року представником АТ «Прикарпаттяобленерго» адвокатом Оліградським М.В. подано заяву про вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2019 року.
Відзив на клопотання про відшкодування судових витрат від позивача не надходив.
Вислухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Оскільки питання щодо відшкодування витрат у постанові від 06.04.2021 року апеляційним судом не було вирішене, тому виникла необхідність в ухваленні додаткової постанови.
Щодо компенсації відповідачу за рахунок позивача витрат, пов`язаних із оплатою судового збору, слід виходити з такого.
За змістом частин 1, 6 та 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При зверненні із апеляційною скаргою на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2018 року про забезпечення позову АТ «Прикарпаттяобленерго» сплачено судовий збір згідно платіжного доручення №894 від 19 вересня 2018 року в розмірі 1762,00 грн (а.с.67, том 1).
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.10.2018 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Оліградського М,В. відхилено, ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2018 року залишено без змін (а.с.109-113, том 1).
Оскільки за результатами перегляду в апеляційному порядку ухвали суду від 14.09.2018 року апеляційна скарга відхилена, судом встановлено, що ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому у заявника (відповідача по справі) не виникло право на відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 1762,0 грн.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17.10.2018р. в розмірі 1762,00 грн, матеріали справи взагалі не містять доказів про те, що відповідачем оскаржувалися ці процесуальні рішення в касаційному порядку. Тому в цій частині заява про компенсацію судового збору за подання касаційної скарги також є необґрунтованою.
Апеляційні скарги на ці процесуальні документи задоволено.
Так, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу АТ «Прикарпаттяобленерго» задоволено, ухвала Косівського районного суду від 02 листопада 2018 року скасована і відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову. Також постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року вирішено спір по суті, за результатами якого апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» задоволено. Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
За змістом положень Закону України «Про електроенергетику» на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів».
Споживачі звільнені від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Подібна за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16, і постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 817/777/16 (К/9901/6605/18).
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», позовні вимоги позивача судом апеляційної інстанції залишено без задоволення, тому судові витрати апелянта в розмірі 1762,00 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2018 року та у розмірі 1057,20 грн за подачу апеляційної скарги на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03.12.2020 року необхідно компенсувати відповідачу за рахунок держави.
Що стосується стягнення судових витрат за надану професійну правничу допомогу, слід виходити з такого.
Представником відповідача подано докази понесених витрат на правничу допомогу на суму 36 000,00 грн.
Так, у матеріалах справи наявний договір про надання послуг № 2018/1398 від 26.07.2018 року, відповідно до якого фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (адвокат) та ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі фінансового директора Єфімова С.О. уклали договір, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався надавати відповідачу послуги з юридичної консультації та правового інформування та надання необхідної юридичної допомоги під час цивільного, господарського, адміністративного та кримінального провадження, пов`язаного з діяльністю замовника та його посадових осіб (а.с.199-201, том 1).
Згідно п.п.3.1, 3.2 договору, остаточний розмір витрат клієнта та фактично надані адвокатом послуги відповідно до умов цього договору підтверджуються оформленням сторонами у встановленому законодавством порядку актами приймання-передачі наданих послуг.
Згідно акта приймання-передачі послуг за договором від 26.07.2018 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 надано такі послуги: в першій судовій інстанції - ознайомлення та вивчення матеріалів справи 2000,00 грн (10 год); складання відзиву на позовну заяву 2000,00 грн (10 год); складання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 14.09.2018р. 1600,00 грн (8 год); складання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 02.11.2018р. 1600,00 грн (8 год); складання процесуальних заяв 2000,00 грн (10 год); участь адвоката в судових засіданнях 4000,00 грн (4 год); всього за першою інстанцією 13 200,00 грн. Друга судова інстанція (апеляція): складання апеляційної скарги на ухвалу від 14.09.2018р. 4000,00 грн (10 год); складання пояснення до апеляційної скарги на ухвалу від 14.09.2018р. 2000,00 грн (5 год); складання апеляційної скарги на ухвалу від 02.11.2018р. 4000,00 грн (10 год); складання апеляційної скарги на ухвалу від 26.11.2018р. - 4000,00 грн (10 год); складання процесуальних заяв 400,00 грн (2 год); участь адвоката в судових засіданнях 2000,00 грн (2 год); всього за другою інстанцією 16 400,00 грн. Третя судова інстанція (касація) - складання касаційної скарги на ухвалу від 14.09.2018р. та постанову від 17.10.2018р. 6000,00 грн (10 год); складання процесуальних заяв 400,00 грн (2 год); всього за третьою судовою інстанцією 6 400,00 грн. Всього вартість наданих послуг складає 36 000,00 грн (а.с.202-203, том 1).
Витрати на правничу допомогу анонсовані у заяві АТ "Прикарпаттяобленерго", поданої представником товариства до Косівського районного суду Івано-Франківської області 24.05.2019 року (а.с.198, том 1).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, відповідач подав розрахунок витрат по справі та детальний опис послуг, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги, в установлений законом строк, в якому зазначено розрахунок суми судових витрат, які він поніс у зв`язку з переглядом справи у розмірі 36 000,00 грн.
Розподіляючи витрати, які відповідач поніс на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи: договір про надання послуг № 2018/1398 від 26.07.2018 року, укладений між ПАТ "Прикарпаттяобленерго" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , акт приймання-передачі послуг за договором від 26.07.2018 року, платіжне доручення на суму 36 000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися відповідачеві адвокатом та полягають у наступному: ознайомлення та вивчення матеріалів справи; складання процесуальних документів по справі; участь адвоката в судових засіданнях.
Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що відповідачем подавалися будь-які скарги по справі до суду касаційної інстанції, а також про те, що справа перебувала на розгляді у судовій касаційній інстанції та про результати розгляду.
Тому вимога щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, яка полягала у складанні касаційної скарги на ухвалу від 14.09.2018р. та постанову від 17.10.2018р. 6000,00 грн (10 год); складання процесуальних заяв 400,00 грн (2 год); всього за третьою судовою інстанцією 6 400,00 грн, не підтверджена належними доказами.
За результатами розгляду питання щодо забезпечення позову представник ОСОБА_2 вказує, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу за складання клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 14.09.2018р. 1600,00 грн (8 год); складання апеляційної скарги на ухвалу від 14.09.2018р. 4000,00 грн (10 год); складання пояснення до апеляційної скарги на ухвалу від 14.09.2018р. 2000,00 грн (5 год); складання апеляційної скарги на ухвалу від 26.11.2018р. - 4000,00 грн (10 год).
Однак за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу від 14.09.2018 року питання вирішено не на користь відповідача по справі, тобто ухвала залишена без змін апеляційним судом з мотивів її законності та обґрунтованості, тому у відповідача не виникло право на відшкодування витрат на правничу допомогу, яка була пов`язана із розглянутим питанням, на суму 7 600 грн. Крім того, матеріали справи не містять ухвали суду від 26.11.2018 року та, відповідно, апеляційної скарги на неї, тому в цій частині вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу на суму 4000 грн також не підлягає задоволенню.
З урахуванням складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзивів, складання клопотань та процесуальних заяв, а також значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 400,00 грн (36 000 7600 4000) є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Також суд враховує те, що позивач є особою пенсійного віку, звернувся з позовом про захист прав споживача, а з огляду на те, що електропостачальник є монополістом у наданні послуг постачання електроенергії, економічно захищеним у порівнянні з фізичною особою споживачем, споживач фактично є слабшою і менш обізнаною стороною договору у правовідносинах, тому і ці обставини мають бути враховані при вирішенні питання щодо компенсації витрат на правничу допомогу.
Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 5000,00 грн як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Хоча ухвалення додаткового рішення для вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову прямо не передбачено цивільно-процесуальним законом, однак, враховуючи те, що відповідно до ст. 158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, тому апеляційний суд дійшов висновку про можливість застосування аналогії процесуального закону, вирішивши це питання ухваленням додаткового рішення.
Частиною першою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч.4 ст.158 ЦПК).
Відповідно до частини дев`ятої статті 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст.158 ЦПК).
Враховуючи наведені вище норми процесуального закону відповідно до вимог частини дев`ятої статті 158 ЦПК України, оскільки ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову, вжиті судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.
Керуючись статтями 137, 141, 158, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяоблнерего» адвоката Оліградського Мирослава Васильовича про відшкодування судових витрат задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заяву представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяоблнерего» адвоката Оліградського Мирослава Васильовича про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2018 року, у виді заборони філії Косівського РЕМу АТ «Прикарпаттяобленерго» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення до господарства, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обмеження потужностей до будівель в АДРЕСА_2 та та АДРЕСА_3 ; встановлення будь-яких приладів на опорах 29 та 30 Л-2 ТП-206, застосовані до розгляду по суті справи за позовом ОСОБА_1 до філії «Карпатська» Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяоблнерего» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в касаційному порядку до Верховного Суду.
Судді: І.О. Максюта
Л.В. Василишин
В.А. Девляшевський
Повний текст додаткової постанови складено 06 травня 2021 року.