Єдиний унікальний номер судової справи: 482/320/21
Провадження № 22-з/812/154/21
21 жовтня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палат в цивільних справах:
головуючого - Самчишиної Н.В.,
суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кобзаренка Максима Юрійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець Миколаївського виконавчого округу Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
04 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Кобзаренко М.Ю., звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., приватний виконавець Миколаївського виконавчого округу Баришніков А.Д. про визнання виконавчого напису нотаріуса №5700 від 04 грудня 2020 року таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року позов задоволено.

Постановлено визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за №5700, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Договором № 965151 від 12 червня 2019 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову 908 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області суду від 20 серпня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кобзаренка М.Ю. про ухвалення додаткового рішення суду відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 діючи через свого представника - адвоката Кобзаренка М.Ю., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, неповне та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на його користь 8 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі зазначено, що позивач очікує понести витрати у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., а також, що докази понесення зазначених витрат будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Кобзаренком М.Ю. задоволена частково. Скасовано ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2021 року та ухвалено нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кобзаренка М.Ю. про ухвалення додаткового рішення задоволена частково.

Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 2 000 грн.

08 жовтня 2021 року представник позивача Кобзаренко М.Ю. надіслав апеляційному суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції з клопотанням про приєднання до матеріалів справи доказів понесення позивачем цих витрат.

20 жовтня 2021 року на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання ТОВ «Вердикт Капітал» про відкладення розгляду справи у зв`язку з неотриманням Товариством заяви про ухвалення додаткового рішення стосовно судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суду апеляційної інстанції.

Таке клопотання колегією суддів відхилено, оскільки згідно довідки начальника та головного спеціаліста відділу забезпечення автоматизованого розподілу судових справи та діловодства (канцелярія) Миколаївського апеляційного суду Комнатної О. та Горбатової Ю. при перевірці документа, який надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено, що кваліфікований електронний підпис відсутній.

Більш того, копія заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кобзаренка М.Ю. про ухвалення додаткового рішення була своєчасно, а саме 12 жовтня 2021 року, надіслана на електронну адресу представника ТОВ «Вердикт Капітал» - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дослідивши зміст заяви представника позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції здійснював адвокат Кобзаренко М.Ю. на підставі ордеру Серії ВЕ №1032887, договору про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н від 01 березня 2021 року. Представник позивача Кобзаренко М.Ю. до закінчення судових дебатів у справі та протягом п`яти днів після ухвалення постанови апеляційного суду зробив відповідну заяву та надав акт про надання правничої допомоги від 06 жовтня 2021 року; рахунок №482/320/21_002 від 06 жовтня 2021 року на суму 2270 грн.; копію квитанції про оплату правової допомоги №0.0..1 від 07 жовтня 2021 року на суму 2270 грн.

В акті про надання правничої допомоги зазначений перелік наданих адвокатом послуг, а саме складення апеляційної скарги, складення клопотання про витребування доказів судом, виготовлення копій скарги та всіх документів, що додаються до неї, участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, колегія суддів враховує, що складення апеляційної скарги на ухвалу суду, якою відмовлено у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката та формування правової позиції.

Отже, дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених представником ОСОБА_1 - адвокатом Кобзаренком М.Ю. витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 2270 грн., не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанції, отже їх розмір є необґрунтованим у зазначеній вище частині.

Ураховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на заперечення зазначені у відзиві на апеляційну скаргу відповідача щодо їх розміру, підлягають задоволенню частково у сумі 1000 грн., які належить стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача.

Враховуючи викладене, а також положення ст. 270 ЦПК України, заява представника позивача Кобзаренка М.Ю. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь ОСОБА_1 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 133, 137, 270, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кобзаренка Максима Юрійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець Миколаївського виконавчого округу Баришніков Артем Дмитрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (9) на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний тексту судового рішення складено 21 жовтня 2021 року.