Справа № 385/1359/21
Провадження № 2/385/505/21
У Х В А Л А

про залишення без руху

21.10.2021 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Гайворонської міської ради Кіровоградської області, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд громадянина України неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі його матері - позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, вважаю що таку слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст.175 ЦПК України позовна заява, крім іншого, повинна містити чіткий зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В порушення зазначеної вимоги позивачка, вказуючи в позовній заяві про те, що відповідач не надає дозволу на виїзд дитини - сина за кордон, проте яуими доказами це підтверджується , не надає таких доказів. Такими доказами можуть слугувати письмові звернення позивачки до відповідача з проханнями надати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон.

Суд звертає увагу позивача на правову позицію Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.07.2018 року по справі №712/10623/17, згідно якої тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Також слід зазначити, що позовна заява містить зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, однак вони є не конкретними та підлягають уточненню, оскільки згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою угодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, однак позивач в порушення зазначених вимог не вказала держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі;

- відсутня дата виїзду та період перебування дитини за кордоном;

- не зазначено в повній мірі де саме буде перебувати дитина (у кого чи в якій організації).

Таким чином, позовна заява не містить чіткого визначення держави, до якої позивач має намір вивезти дитину, терміну перебування у такій державі, умов проживання, тощо.

Крім того, надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та не прогнозованості, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 643/1090/17.

Також, оскільки спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, то відповідно до ч.4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов`язковою. На підставі ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування має надати письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних від батьків дітей, з приводу обґрунтування як доцільності виїзду, так і заперечень другого з батьків.

Однак позивачка не зазначає у позовній заяві чи зверталась вона до органу опіки та піклування з питанням про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. Зокрема у матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи від органу опіки та піклування (висновок, рекомендації) про надання згоди на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини чи про відмову у цьому.

Викладене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунуті позивачкою.

Згідно ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у статях 175 і 177 цьогоКодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 175, 177, 185, 258, 259, 260, 263 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Гайворонської міської ради Кіровоградської області, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька- залишити без руху, надавши позивачці строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: М. В. Венгрин

Дата документа 21.10.2021