Номер провадження: 22-ц/813/3449/21
Номер справи місцевого суду: 504/1515/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.09.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Вінської Н.В. 17 жовтня 2018 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с. 5-6).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 20 листопада 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок смерті заповідала ОСОБА_2 належне їй нерухоме майно. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Кіровської сільської ради, Комінтернівського району Одеської області Чеботарьовою О.М.. Маючи на руках вказаний заповіт позивачка вважала, що в будь який, зручний для неї, момент може звернутися до нотаріуса задля оформлення спадщини. Однак, коли вона звернулася до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину, їй було відмовлено в його видачі у зв`язку із пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини. За викладених обставин, ОСОБА_2 була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , терміном у три місяця, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили (а.с. 63).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 77-81).

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, предметом спору у даній справі є не причини пропуску строку для прийняття спадщини, а підстави прийняття спадщини. Так, підставою для прийняття спадщини ОСОБА_2 є укладений гр. ОСОБА_3 20 листопада 2003 року заповіт на користь позивача щодо земельної ділянки площею 2, 88 га., розташованої на території Трояндівської сільської ради, який визнаний нікчемним розпорядженням голови Трояндівської сільської ради від 16 липня 2018 року.

Крім того, ОСОБА_1 є власником 0,09 відсотків частки пайового фонду майна КСП «Кіровська птахофабрика». Тобто, апелянт володіє правом пайового фонду КСП «Кіровська птахофабрика», і згоди на обробляння належних КСП з боку ФГ «Назари» - не надавав, що вказує на підстави зобов`язання повернення ФГ «Назари» у колективну власність спірної земельної ділянки, що і буде поновленням прав ОСОБА_1 у вільному розпорядженні пайовим фондом майна КСП «Кіровська птахофабрика».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 років померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції , актовий запис за №923 (а.с.7).

20 листопада 2003 року ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, заповідала ОСОБА_2 земельну ділянку яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №084412, виданого Комінтернівською районною державною адміністрацією 08 жовтня 2003 року, заповіт посвідчено секретарем виконкому Кіровської сільської ради О.М. Чеботарьовою. Вказаний заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за №53203955 та не скасовано у встановленому законом порядку.

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із положень ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вірно зазначено у рішенні суду, позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, а тому вона вправі звернутись до суд із позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, апелянт ОСОБА_1 не є учасником спадкових відносин, не є стороною у даній справі, а також не є власником земельної ділянки площею 2,88 га., розташованої на території Трояндівської сільської ради, яка була предметом заповіту, складеного ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Колегія суддів також враховує, що при розгляді цивільної справи №504/2367/16 за позовом ОСОБА_4 до майнової групи пайщиків КСП «Кіровська птахофабрика» про визнання договору купівлі-продажу дійсним Одеським апеляційним судом було встановлено, що член КСП «Кіровська птахофабрика» ОСОБА_1 був співвласником майнового паю реформованого КСП «Кіровська птахофабрика» (майновий сертифікат серія ОД-13-295), та останньому були видані кошти за майновий пай в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що ОСОБА_1 не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, яким саме чином оскаржуване рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 терміном у три місяця, - порушило права та інтереси скаржника, який не є учасником спадкових відносин між сторонами, не є спадкоємцем померлої ОСОБА_3 , складений 20 листопада 2003 року заповіт не породжує для апелянта жодних прав та обов`язків, а також не порушує його права. Крім того, ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, яка є предметом заповіту.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не залучив його до участі у справі, та не надав йому можливості здійснити захист порушених прав на земельну ділянку, яка є предметом заповіту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вже вказувалось вище, ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу того, що він має право володіти, користуватися та розпоряджатися ділянки площею 2, 88 га., розташованої на території Трояндівської сільської ради. Крім того, заповіт від 20 листопада 2003 року не скасований у встановленому законом порядку, не порушує прав ОСОБА_1 , а відтак, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржуваним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року питання права та обов`язки апелянта не вирішувалось.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Згідно п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст. 367, п.3 ч.1 ст. 362, ст. 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Вінської Н.В. 17 жовтня 2018 року у смт. Доброслав Одеської області закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 24 вересня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе