Провадження №22-ц/812/865/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 травня 2021 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-2630/10 за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича на ухвалу, яку постановив Ленінський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Коваленка Ігоря Володимировича у приміщенні цього суду 09 березня 2021 року, повний текст якої складений в той же день, за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степана Вікторовича,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність та рішення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. (далі - приватний виконавець).

Скаргу мотивовано тим, що 04 грудня 2020 р. скаржник ОСОБА_1 отримав повідомлення приватного виконавця від 01 грудня 2020 року № 9803/62029478 про результати оцінки майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності, що вартість нерухомого майна складає 318400 грн., а також висновок Приватного підприємства «Ажіо» (далі - ПП «Ажіо») від 16 листопада 2020 р. про вартість житлового будинку, яка становить 318400 грн. З результатами оцінки нерухомого майна скаржник не згодний. Вважає, що приватний виконавець проводячи дії у межах виконавчого провадження навмисно не повідомив його про опис і арешт майна, про призначення суб`єкта оціночної діяльності та огляд таким суб`єктом оціночної діяльності житлового будинку, що в сукупності вказує на бездіяльність приватного виконавця. Зазначає, що з висновку суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Ажіо» від 16 листопада 2020 року вбачається, що підставою для оцінки нерухомого майна стали постанови приватного виконавця від 18 серпня 2020 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання та про опис та арешт майна боржника без зазначення дати, про які приватний виконавець боржника не повідомляв. Крім того, винесення постанови про опис та арешт майна боржника, позбавило боржника права на проведення перемовин з стягувачем щодо вартості майна. Також вважає, що результати оцінки житлового будинку є необґрунтованими та заниженими. Тому в разі його реалізації таке майно перейде до третіх осіб за неринковою ціною. Необґрунтованість оцінки нерухомого майна пояснює тим, що її здійснено лише на підставі копії технічного паспорту, без зовнішнього та внутрішнього огляду житлового будинку, без врахування проведеного в ньому ремонту.

Посилаючись на викладене, заявник просив:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця про неповідомлення його про дату, час та місце вчинення виконавчих дій з опису і арешту майна боржника, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Ажіо» та про огляд суб`єктом оціночної діяльності майна боржника;

- визнати недійсними та скасувати результати оцінки житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , від 16 листопада 2020 р., проведені суб`єктом оціночної діяльності ПП «Ажіо» у межах виконавчого провадження № 62029478 на підставі постанови приватного виконавця від 18 серпня 2020 р.;

- скасувати постанову приватного виконавця від 18 серпня 2020 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Ажіо»;

- покласти на приватного виконавця витрати на проведення оцінки майна здійсненого ПП «Ажіо»;

- заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») вчиняти будь-які дії з реалізації житлового будинку АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець Булахевіч С.В. надав відзив, в якому в задоволенні скарги просив відмовити.

В обґрунтування відзиву приватний виконавець Булахевіч С.В. вказав, що боржник був обізнаний про те, що по відношенню до нього відкрите виконавче провадження та здійснюються заходи примусового виконання ще з липня 2020 року. Підтвердженням цього є те, що скаржником подавався позов до приватного виконавця про визнання протиправною та скасування постанови від 08 травня 2020 року у ВП № 62029478, який розглядався в Миколаївському окружному адміністративному суді, справа № 400/2985/20, та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду залишено без змін рішення першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовної заяви.

В ході здійснення виконавчого провадження відповідно до частини третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки арештованого нерухомого майна ОСОБА_1 постановою від 18 серпня 2020 було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Ажіо». У постанові попереджено ПП «Ажіо» про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові, та зобов`язано надати звіт про вартість описаного та арештованого майна боржника. На виконання постанови ПП «Ажіо» проведено незалежну оцінку по визначенню вартості майна ОСОБА_1 , про що складено звіт.

Разом з тим, оскаржуючи правомірність звіту, заявником будь-яких доказів його неправомірності не надано. Тобто вимоги скарги базуються на власній оцінці скаржником звіту про оцінку майна.

Крім того, заявник вважає вартість майна, визначену звітом про оцінку майна, заниженою, але відповідно до протоколів про проведення електронних торгів № 521755 від 15 січня 2021 року та № 527332 від 25 лютого 2021 року торги по реалізації житлового будинку боржника за ціною 318400,00 грн. та 254720,00 грн. не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, що свідчить про відсутність попиту на вказане майно за значно меншою ціною ніж скаржник вважає заниженою. Приватний виконавець не брав безпосередньої участі при оцінці майна, а також не має відношення до експертної установи, оскільки саме суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність за надання недостовірної чи необ`єктивної оцінки майна.

Звернувшись до суду 14 грудня 2020 року із скаргою на постанову приватного виконавця від 18 серпня 2020 року заявник не зазначив жодного належного обґрунтування щодо неможливості оскарження постанови в строки, передбачені чинним законодавством, з врахуванням того, що боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження по відношенню до нього, а тому строк звернення із скаргою на постанову є пропущеним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року скарга ОСОБА_1 задоволена частково.

Постановлено визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. щодо визначення вартості нерухомого майна боржника та зобов`язати приватного виконавця провести повторну ринкову оцінку зазначеного об`єкта нерухомості - житлового будинку АДРЕСА_1 .

В іншій частині скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що аналіз статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, і Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, дає підстави для висновку, що незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 766/7365/17 (провадження № 61-36614св18) і від 10 травня 2018 року у справі № 759/8923/16-ц (провадження 61-17270св18), а також постанові Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 439/1223/18 (провадження 61-4494св19).

Із висновку про вартість житлового будинку складеного ПП «Ажіо» вбачається, що оцінювання проведено шляхом застосування порівняльного методу без доступу до внутрішніх приміщень. Оцінювач здійснив припущення щодо стану та рівня оздоблення внутрішніх приміщень будинку на підставі зовнішнього огляду. Ринкова вартість житлового будинку склала 318400,00 грн.

Таким чином, оцінювач провів оцінку без доступу до житлового будинку, обмежившись лише зовнішнім його оглядом, за відсутності боржника.

Приватним виконавцем та наданими суду матеріалами виконавчого провадження не спростовано доводи скаржника про те, що він не був обізнаний про дату і час проведення оцінки житлового будинку, а також про опис та арешт цього майна та про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ПП «Ажіо». Матеріали виконавчого поводження містять лише супровідні листи про надсилання постанов приватного виконавця та повідомлення про оцінку майна без доказів фактичного їх надсилання боржнику.

Крім того, на підтвердження доводів про занижену вартість оцінки нерухомого майна боржник надав звіт про оцінку майна, складений 22 рудня 2020 року ТОВ «ТБ «Миколаївський обласний інжиніринговий центр», відповідно до якого ринкова вартість об`єкту оцінки - житлового будинку становить 350000,00 грн.

У постанові від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Враховуючи встановлені обставини та оцінюючи наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що під час здійснення оцінки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні оцінювач не провів належний огляд об`єкта оцінки, оскільки доступу до будинку не було, а належні і допустимі докази того, що боржник, будучи повідомлений про день і час такого огляду, не забезпечив доступу до об`єкту оцінки, в матеріалах справи відсутні, як і дані про те, що виконавець звертався до боржника з цією метою. За такого, приватний виконавець неправомірно прийняв висновки за результатами проведеної експертної оцінки, а тому наявні правові підстави для часткового задоволення скарги шляхом визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо визначення вартості нерухомого майна боржника та зобов`язання приватного виконавця провести повторну ринкову оцінку зазначеного об`єкта нерухомості.

Також суд зробив висновок, що інші вимоги скарги про визнання недійсними та скасування результатів оцінки майна, скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, покладення витрат на проведення оцінки майна на приватного виконавця та заборону ДП «Сетам» вчиняти будь-які дії щодо проведення електронних торгів (аукціону) з реалізації житлового будинку задоволенню не підлягають, оскільки такі способи захисту не передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та входять у комплекс дій, які проводить виконавець з оцінки арештованого майна.

В апеляційній скарзі приватний виконавець Булахевіч С.В. вказує, що ухвала суду в частині задоволених вимог є незаконною, необґрунтованою, оскільки судом не в повному обсязі перевірено обставини справи, вирішено спір не у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, ухвала суду не містить належного обґрунтування, а тому просив її в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги в частині задоволених вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги приватний виконавець посилався на те, що скаржник обізнаний, що по відношенню до нього відкрито виконавче провадження та здійснюються заходи примусового виконання ще з липня 2020 року, що підтверджується тим, що скаржником подавався позов до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. про визнання протиправною та скасування постанови від 08 травня 2020 року ВП № 62029478, який розглядався в Миколаївському окружному адміністративному суді справа № 400/2985/2.

Скаржником не надано суду жодного належного, допустимого та обґрунтованого доказу, що він, наприклад, звертався до стягувача з метою досягнення домовленості з приводу оцінки описаного та арештованого майна, а також, що він звертався із заявою до приватного виконавця щодо незгоди з визначеною оцінкою описаного та арештованого майна.

Всі дії скаржника спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, яке набуло чинності ще у 2011 році.

Водночас, ним не наведено доказів та фактів, що підтвердили б, що відбулось дійсне порушення його прав, свобод або законних інтересів оскаржуваними діями, в тому числі на дату подання скарги. До того ж, судом не враховано, що описане та арештоване майно, навіть не було реалізовано на перших торгах за ціною 318000,00 грн. ( https://setam.net.ua/auction/458509 ) та на других торгах за ціною 254720,00 грн. ( https://setam.net.ua/auction/464107 ), у зв`язку з чим відсутнє реальне порушення прав скаржника.

За такого відсутні неправомірні дій приватного виконавця, а доводи скаржника, викладені в скарзі, є такими, що спростовуються наявними матеріалами справи та наміром затягування примусового виконання рішення суду.

Щодо висновку суду відносно того, приватним виконавцем не спростовано доводи скаржника про те, що той не був обізнаний про дату і час проведення оцінки житлового будинку, а також про опис та арешт цього майна та про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Ажіо». На виконання положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем надсилались документи виконавчого провадження простими поштовими відправленнями, про що свідчить наявність супровідних листів в матеріалах виконавчого провадження та про що зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Також, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження міститься повідомлення про оцінку майна без доказів фактичного надсилання боржнику. В той самий час, в самій скарзі зазначено, що скаржником отримано повідомлення про результати оцінки майна 04 грудня 2020 року, що свідчить про те, що судом не в повному обсязі досліджено всі обставини справи та вбачається, що ухвала винесена лише на підставі викладених у скарзі доводів, а не фактичних обставин справи.

Частково задовольняючи скаргу, суд вийшов за межі заявлених у ній вимог.

Доказів протиправності дій приватного виконавця щодо проведеної оцінки суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, в рамках виконавчого провадження, нерухомого майна скаржником також не надано, а приватним виконавцем, в свою чергу, дотримано положення ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі вимог закону винесено постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості майна боржника. При цьому, приватний виконавець не брав безпосередньої участі при оцінці майна, а також не має відношення до експертної установи, оскільки саме суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність за надання недостовірної чи необ`єктивної оцінки майна.

До того ж, судом в оскаржуваній ухвалі невірно зазначено, що приватний виконавець неправомірно прийняв висновки за результатами проведеної експертної оцінки. Але жодної нормою спеціального Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено, що приватний виконавець може не прийняти звіт про експертну оцінку проведену суб`єктом оціночної діяльності, а тим паче, мати сумніви щодо його достовірності та повноти, оскільки передбачена окрема відповідальність суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

З урахуванням зазначеного, доводи скаржника про те, що у даному випадку підставою для оскарження оцінки майна є те, що начебто вартість об`єкта оцінки яка визначена у розмірі 318 400,00грн. є необґрунтованою, не свідчить про недотримання приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», та не підтверджують неправомірність його дій, які полягали у врахуванні висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності, якого призначеного відповідною постановою.

Звіт щодо вартості описаного та арештованого майна боржника, складений суб`єктом оціночної діяльності в межах виконавчого провадження, не є рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця, а тому не підпадає під предмет судового контролю. Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду у справі № 914/881/17 від 13 березня 2018 року.

Під час розгляду справи заявник не довів належними і допустимими доказами факту заниження вартості об`єкта оцінки, а також не доведено підстав, які відповідно до Національного стандарту № 1 підтверджують необ`єктивність та неякісність (недостовірність) оцінки, проведеної у звіті про незалежну оцінку вартості майна від 18 квітня 2018 року.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилається на постанову від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) відносно того, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості. Приватний виконавець вважає, що посилання на цю постанову Верховного суду є недоречним з наступних підстав. По-перше, постанова у справі №308/12150/16-ц стосується суттєво заниженої вартості. В даній справі вартість описаного та арештованого майна в звіті визначена в розмірі 318480,00 грн., а в звіті, наданом скаржником до суду, вартість описаного та арештованого майна визначена в розмірі 350000,00 грн., тобто різниця хоча і є, але вона не є суттєвою. По-друге, як висновок про вартість житлового будинку складений ПП «АЖІО», так висновок складений TOB «ТБ Миколаївський обласний інжиніринговий центр» складено шляхом застосування порівняльного методу та відсутній жодний доказ або фото, яке б підтверджувало, що здійснювався внутрішній огляд нерухомо майна. Що знов таки підтверджує той факт, що ухвала винесена з врахуванням вимог скаржника без повного з`ясування обставин справи.

Тобто визначення вартості майна боржника проведено з дотриманням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», постанови Кабінету Міністрів України № 1891 «Про затвердження Методики оцінки майна», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна».

Ухвала суду оскаржена в частині задоволених вимог скарги, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядалась.

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися.

Зважаючи на вимоги частин 6 статті 128, частин 1, 2 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом першої інстанції на підставі наданих приватним виконавцем Булахевічем С.В. матеріалів виконавчого провадження (том 2, а.с. 185-234), на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. перебуває виконавче провадження № 62029478 щодо виконання виконавчого листа № 2-2630, виданого 29 березня 2011 року Ленінським районним судом міста Миколаєва відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 243922,29 грн.

Виконавче провадження відкрито постановою приватного виконавця від 08 травня 2020 року, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження листом від 08 травня 2020 року № 4933.

08 травня 2020 року приватним виконавцем Булахевічем С.В. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , яка направлена боржнику та стягувачу листом від 08 травня 2020 року № 4937.

13 липня 2020 року приватним виконавцем Блахевічем С.В. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 .

Копію цієї постанови приватний виконавець направив сторонам виконавчого провадження супровідним листом від 14 липня 2020 року № 7283.

18 серпня 2020 року для визначення ринкової вартості описаного та арештованого майна боржника - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єкта господарювання визначено ПП «Ажіо».

Копію постанови сторонам виконавчого провадження та ПП «Ажіо» направлено супровідним листом приватного виконавця від 18 серпня 2020 року № 7947.

18 серпня 2020 року між приватним виконавцем та ПП «Ажіо» укладено договір № 1923/20 на проведення оцінки майна.

16 листопада 2020 року директором ПП «Ажіо» затверджено звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого ринкова вартість вказаного нерухомого майна становить 318400,00 грн.

01 грудня 2020 року за № 3803/62029478 приватний виконавець на адресу боржника та стягувача для ознайомлення надіслав копію висновку про вартість вказаного нерухомого майна.

07 грудня 2020 року приватний виконавець надав до Миколаївської філії ДП «СЕТАМ» заявку щодо передачі на реалізацію нерухомого майна вартістю 318400,00 грн.

Згідно із протоколами проведення електронних торгів від 15 січня 2021 року № 521755 та від 25 лютого 2021 року № 527332 житловий будинок виставлявся на торги за ціною 318480,00 грн. та 254,720,00 грн., але торги не відбулися.

Із доданих до скарги письмових доказів вбачається, що повідомлення приватного виконавця про проведену ПП «Ажіо» оцінку житлового будинку та висновок про його вартість ОСОБА_1 отримав 03 грудня 2020 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті, яким були надіслані приватним виконавцем вказані документи.

Обґрунтовуючи неправомірність оцінки житлового будинку, ОСОБА_1 посилався на її проведення без зовнішнього та внутрішнього огляду нерухомого майна, без врахування проведеного в будинку ремонту, що призвело до заниження вартості майна. На підтвердження доводів про заниження призначеним приватним виконавцем суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ПП «Ажіо» вартості житлового будинку боржника представник останнього надав звіт про оцінку майна, складений ТОВ «ТБ «Миколаївський обласний інжиніринговий центр» від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого ринкова вартість об`єкту оцінки - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить 350000,00 грн.

Суд першої інстанції погодився з доводами скарги щодо неправомірності оцінки арештованого майна.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону №1404-VIII).

Згідно з пунктом 9 частини 1 №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частин 1-2 статті 57 Закону №1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Частиною 5 статті 57 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Із урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18 (провадження № 11-1200апп18) зазначила, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Згідно з приписами статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними у статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, і Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковими для застосування під час проведення оцінки майна.

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна включає, зокрема, етап ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки, а також ідентифікацію об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів.

У статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Аналіз указаних норм свідчить, що незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 766/7365/17 (провадження № 61-36614св18) і від 10 травня 2018 року у справі № 759/8923/16-ц (провадження 61-17270св18), а також у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 439/1223/18 (провадження 61-4494св19).

Із висновку про вартість житлового будинку, складеного ПП «Ажіо», вбачається, що оцінювання проведено шляхом застосування порівняльного методу без доступу до внутрішніх приміщень об`єкту оцінювання. Оцінювач здійснив припущення щодо стану та рівня оздоблення внутрішніх приміщень будинку на підставі зовнішнього огляду. Ринкова вартість житлового будинку за висновком складає 318400,00 грн.

Тобто оцінювач провів оцінку без доступу до житлового будинку, обмежившись лише зовнішнім його оглядом.

Враховуючи встановлені судом обставини оцінки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , її було проведено у виконавчому провадженні без дотримання наведених вище вимог нормативних актів щодо обов`язковості огляду об`єкту оцінювання, тому результати цієї оцінки не можна вважати правомірними, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог скарги ОСОБА_1 в частині оскарження оцінки майна. Також суд першої інстанції вірно взяв до уваги відсутність у виконавчому провадженні доказів перешкоджання боржником оглядові з метою оцінки арештованого та описаного приватним виконавцем житлового будинку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення вимог скарги в частині оскарження звіту про оцінку з огляду на те, що приватний виконавець не порушував прав боржника ОСОБА_1 , а на виконання приписів закону лише призначив суб`єкта оцінювання та не є відповідальним за його зміст, оскільки відповідно до наведених вище положень закону та висновків Великої Палати Верховного Суду незалежно від того, сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснював відповідні дії, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця, а тому підлягають оскарженню та судовому контролю за правилами Розділу VII ЦПК України. До того ж у зв`язку із встановленими судом першої інстанції недоліками оскаржуваного ОСОБА_1 звіту про оцінку майна (невиконання оцінщиком вимог щодо ознайомлення - огляду об`єкту оцінки) є підстави для задоволення відповідних вимог скарги заявника, оскільки неправомірність результатів оцінки майна виключає їх використання у виконавчому провадженні і може призвести до порушення прав боржника у цьому провадженні. Належних та переконливих доказів на спростовування таких висновків приватним виконавцем Булахевічем С.В. не надано.

Між тим, апеляційний суд погоджується з аргументами апеляційної скарги про те, що суд помилково погодився з доводами скарги ОСОБА_1 щодо заниження вартості оціненого житлового будинку.

Так, на підтвердження таких доводів боржник ОСОБА_1 надав звіт про оцінку майна, складений 22 грудня 2020 року ТОВ «ТБ «Миколаївський обласний інжиніринговий центр» за його замовленням, відповідно до якого ринкова вартість об`єкту оцінки - житлового будинку становить 350000,00 грн. Однак цей звіт також не відповідає вимогам щодо ознайомлення виконавця з об`єктом оцінки, оскільки відсутні відомості щодо огляду житлового будинку, який оцінювався, та результати такого огляду. За такого результати наданої заявником оцінки не можуть вважатися достовірними.

Також колегія суддів погоджується з аргументами апеляційної скарги про те, що суд, частково задовольняючи вимоги скарги, вийшов за межі викладених в ній вимог.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно поданої ОСОБА_1 скарги, оспорюючи результати оцінки майна, заявник просив суд визнати недійсними та скасувати результати оцінки житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , від 16 листопада 2020 р., проведеної суб`єктом оціночної діяльності ПП «Ажіо», у межах виконавчого провадження № 62029478 на підставі постанови приватного виконавця від 18 серпня 2020 р.

Суд першої інстанції, вирішуючи вимоги щодо правомірності результатів оцінки майна, постановив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. щодо визначення вартості нерухомого майна боржника та зобов`язати приватного виконавця провести повторну ринкову оцінку зазначеного об`єкта нерухомості - житлового будинку АДРЕСА_1 , однак таке формулювання відрізняється від заявлених ОСОБА_1 у скарзі вимог.

За такого колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину ухвали суду щодо задоволених вимог скарги, визнавши недійсними результати оцінки житлового будинку АДРЕСА_1 від 16 листопада 2020 року, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ПП «Ажіо», у межах виконавчого провадження № 62029478 на підставі постанови приватного виконавця від 18 серпня 2020 року. Саме такий спосіб захисту прав заявника відповідає заявленим ним вимогам та положенням частини 5 статті 57 Закону №1404-VIII.

При цьому колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосувати положення частини 4 статті 367 ЦПК України та вийти за межі вимог апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про незаконність результатів оцінки майна, які оспорював заявник, помилково, з порушенням положень процесуального закону, виснував про відмову у задоволенні його вимог щодо визнання недійсними результатів оцінки майна.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони апеляційним судом відхиляються, оскільки стосуються вимог скарги ОСОБА_1 , у задоволенні яких відмовлено.

Оскільки ухвала суду в частині задоволених вимог скарги ОСОБА_1 постановлена з порушенням вимог процесуального закону, її необхідно змінити в цій частині відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що за наслідками часткового задоволення апеляційної скарги незмінним залишається висновок про результати розгляду скарги ОСОБА_1 (її часткове задоволення), відсутні передбачені законом підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича задовольнити частково.

Змінити ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року щодо задоволених вимог скарги.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним результатів оцінки житлового будинку задовольнити.

Визнати недійсними результати оцінки житлового будинку АДРЕСА_1 від 16 листопада 2020 року, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ПП «Ажіо», у межах виконавчого провадження № 62029478 на підставі постанови приватного виконавця від 18 серпня 2020 року.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

____________________________________________

Повний текст постанови складений 12 травня 2021 року