Справа № 215/5497/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Науменко Я.О., за участю: секретаря Головко Д.В., розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у відкритому судовому засіданні в залі №8 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення від 30.08.19р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/2971/19,

В С Т А Н О В И В:

30.09.2020 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач зазначив, що він подав заяву від 03.04.19р. вх. С-287 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича, яка не була розглянута відповідно до управлінської функції в розумінні п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ і ст. 3, 19 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 28, 49 Конституції України, ЗУ «Про звернення громадян». За захистом своїх прав звернувся до суду, який визнав протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виразилась у не повному розгляді його заяви від 03.04.19р. вх. С-287 по суті звернення та міститься у листі від 03.04.19р.. Протиправною бездіяльністю відповідача його здоров`ю спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях, пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законодавством строки. Просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, діями підлеглого Держави Україна виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради в сумі 840800грн..

Ухвалою від 02.10.2020 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків, які полягали у ненаданні доказів про сплату судового збору.

Ухвалою від 13.10.2020 в зв`язку з невиконанням вимог вищевказаної ухвали позовну заяву повернуто позивачу разом із доданими до неї матеріалами.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2020 і направлено суду для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвалою від 18.12.2020 відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою від 09.02.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О. у даній справі.

В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні судові засідання 24.02.2021 та 23.03.2021 не відбулись.

Ухвалою від 08.04.2021 за клопотанням позивача до участі у справі залучено в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в зв`язку з чим судове засідання відкладено на 29.04.2021.

Відповідач виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради направив суду клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника (вх.№32 від 04.01.2021, вх.№3922 від 24.02.2021, вх.№5183 від 15.03.2021, вх.№7900 від 19.04.2021).

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечує, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Рішенням Дніпровського окружного адміністративного суду по справі №215/2971/19 адмінітсративний позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виразилась у не повному розгляді заяви (запиту) ОСОБА_2 від 03.04.2019 вх.№ С-287 по суті звернення та міститься в листі від 03.04.2019. Зобов`язано виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради повно та всебічно розглянути заяву (запит) ОСОБА_2 від 03.04.2019 вх.№С-287 та надати на цю заяву (запит) обґрунтовану відповідь, згідно вимог чинного законодавства України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Копію вказаного рішення відповідач отримав 12.09.2019 та на його виконання повторно розглянув заяву (запит) Валерія Стояновського вх.№С-287 від 03.04.2019, про що повідомленням від 18.09.2019 за реєстраційним номером 1/31-692 проінформував позивача та суд.

В зв`язку з зазначеним відповідач не вбачає спричинення ним позивачу будь-якої шкоди у період повторного розгляду і наданні відповіді на його заяву (запит) від 03.04.2019.

Також зазначив, що у провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на розгляді судді Квятковського Я.А. перебуває справа за позовом ОСОБА_1 з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підставі зазначеного вище, відповідач просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі (вх.№31 від 04.01.2021).

Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області відзив на позов не подав.

Позивачем подано клопотання, в якому він зазначає, що отриманий ним відзив на позов не відповідає положенням ст.178 ЦПК України, тому просить відхилити подані заперечення, як і мотиви їх визнання (вх.№2564 від 09.02.2021).

Позивач 09.02.2021 подав пояснення до позову, в яких виклав мотиви звернення до суду, обґрунтування визначення підстав і розміру моральної шкоди (вх.№2565).

10.02.2012 позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності з додержанням розумного строку розгляду, надати ухвалою визначеності управлінській функції відповідача та з`ясувати повноваження ОСОБА_3 (вх.№2726).

Позивач 29.04.2021 подав клопотання, в якому просив надати визначеності правопорушення, встановленого рішенням від 30.08.19 Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/2971/19 і додав проект ухвали (вх.№8666).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 по справі №215/2971/19 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виразилась у неповному розгляді заяви (запиту) ОСОБА_1 від 03.04.2019 року вх. №С-287 по суті звернення та міститься у листі від 03.04.2019 року, зобов`язано Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради повно та всебічно розглянути заяву (запит) позивача від 03.04.2019 року вх.№С-287 та надати на цю заяву (запит) обґрунтовану відповідь, згідно вимог чинного законодавства України, в іншій частині позовних вимог - відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/83979615).

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019 року вх. № С-287 розглянуто відповідачем та надіслано відповідь позивачу (копія, а.с. 63-64,65).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилається на неналежний розгляд звернення, який полягає у не винесенні за його результатами рішення, постанови, тобто правових актів відповідача у розумінні п. 18, 19 ч.1 ст.4 КАСУ, внаслідок чого йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у спричиненні йому негативних емоцій та психічних переживань. Протиправною бездіяльністю відповідача до нього він зазнав моральних втрат, які позбавили його реалізації звичок і бажань, оскільки йому довелось витрачати час на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову, відвідувати інстанції відповідача всіх рівнів, щоб добитися належного розгляду заяви від 03.04.2019 вх.С-287. Через наявність у нього сумнівів у добровільному відновленні його законних прав відповідачем у його сім`ї виникають сварки, через що він відчуває психологічний дискомфорт.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто, законодавство пов`язує право звернення за судовим захистом з думкою фізичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об`єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Разом з тим, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Постанова ВС від 13.05.2020 у справі №638/8636/17-ц).

Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а).

Також відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВС від 05.05.2020 у справі №759/7011/18, фактично підставою для застосування спеціального виду відповідальності, визначених статтями 1173, 1174 ЦК України, є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У своєму позові позивач вказує на факт протиправної бездіяльності відповідача, а відтак і причинного зв`язку з виникненням у нього моральних страждань.

Але позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин допущення відповідачем протиправної бездіяльності, якою начебто спричинено моральну шкоду, наявності причинно-наслідкового зв`язку між, як вважає позивач, завданою йому моральною шкодою та допущеною з боку відповідача бездіяльністю, яка це спричинила. Крім того, позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому суд не погоджується у повній мірі із твердженням відповідача щодо наявності спору між тими ж сторонами, щодо того самого предмету та підстав позову, у справі №215/5888/20, оскільки в тотожних позовах одночасно збігаються за складом учасники цивільного процесу, матеріально-правові вимоги та обставини, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. В даному випадку сторони спору у вказаних справах не є ідентичними.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру і, як наслідок, наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідно до рішення від 30.08.19р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №215/2971/19.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення складено 29.04.2021.

Суддя