ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 вересня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/796/20

Головуючий у першій інстанції - Бузунко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/769/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: Кіптівська сільська рада Козелецького району Чернігівської області, як органу опіки та піклування

відповідач: ОСОБА_1

треті особи: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області у складі судді Бузунко О.А. від 10 березня 2021 року, місце ухвалення рішення смт.Козелець, дата складення повного тексту рішення 18 березня 2021 року, у справі за позовом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Кіптівська сільська рада Козелецького району Чернігівської області, як орган опіки та піклування звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому на підставі п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України, просила позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заявленого позову Кіптівська сільська рада Козелецького району Чернігівської області, як орган опіки та піклування, обґрунтовувала тим, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 20.08.2019 року син відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком ОСОБА_2 та перебуває на його утриманні. Позивач вказував, що ОСОБА_1 проживає окремо від дитини ОСОБА_3 , при цьому, дитиною не цікавиться, відвідує сина рідко, не займається фізичним, духовним та моральним розвитком дитини. Згідно висновку №03-20/207 від 18.03.2020 року, орган опіки та піклування Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_1 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_3 , не піклується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує сина ОСОБА_3 необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 10.03.2021 року відмовлено у задоволенні позову Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. При цьому, судом попереджено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покладено на Кіптівську сільську раду Козелецького району Чернігівської області, як орган опіки та піклування обов`язок вести контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10.03.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, як органу опіки та піклування в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 10.03.2021 року є необґрунтованим, суд не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також не надав належної оцінки всім доказам по справі, та неправильно застосував норми права при вирішенні даного спору. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що у оскаржуваному рішенні від 10.03.2021 року суд першої інстанції надав перевагу доказам, які свідчать на користь відповідача, не прийнявши при цьому до уваги доказів, які підтверджують обґрунтованість вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги стверджують, що в рішенні суду першої інстанції перераховано випадки звернення ОСОБА_1 до поліції з приводу вчинення насильства зі сторони ОСОБА_2 . При цьому, суд першої інстанції не надав відповідної оцінки факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який характеризує особу відповідача. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 10.03.2021 року не надав відповідної оцінки документам соціального супроводу сім`ї ОСОБА_1 за 2019-2020 роки та за 2016-2018 роки, які негативно характеризують відповідача та свідчать про неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків до своїх дітей. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 10.03.2021 року логічно дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, але в подальшому ухвалив рішення про недоцільність задоволення позовних вимог, приймаючи до уваги відношення відповідача до судового процесу, її участь у судових засіданнях, а також виявлення відповідачем намірів приймати участь у вихованні і житті сина. Апелянт ОСОБА_2 не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, та вважає висновок суду про відмову у задоволенні вимог заявленого позову необгрунтованим, оскільки має місце безвідповідальне відношення відповідача до дитини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини ОСОБА_3 суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки даний висновок ґрунтується на належних фактах і доказах. З посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи апеляційної скарги вказують, що ухилення відповідача від обов`язку виховання дитини, є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 . Апелянт у доводах апеляційної скарги зазначає про втрату емоційного зв`язку між відповідачем ОСОБА_1 та її сином, оскільки батько дитини самостійно піклується та виховує сина ОСОБА_3 .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник - адвокат Сікачов С.Ю. підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити вимоги заявленого позову.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 , представники третіх осіб, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5, том 1).

Відповідно до довідки виконкому Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. №147 від 23.03.2020 року (а.с.10, том 1), ОСОБА_2 не зареєстрований, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, дата формування: 27.01.2020 року (а.с.8, том 1), ОСОБА_2 є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.01.2020 року, складеного начальником служби у справах дітей Кіптівської сільської ради Бриль О.М., спеціалістом по роботі з сім`ями, дітьми та молоддю ОСОБА_8 , директором центру надання соціальних послуг ОСОБА_9 (а.с.6, том1) вбачається, що комісією було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 . Сім`я складається із 2 осіб: батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , с. Гайове, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 житлове приміщення 38 кв.м, 3 кімнати, загальна площа 52 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Кіптівської сільської ралди Козелецького району Чернігівської області "Про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 " №05 від 20.01.2020 року, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з батьком, ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 (так як батьки дитини дійшли згоди щодо місця проживання дитини) (а.с.69, том 1).

Станом на 23.03.2020 року (а.с.9, том 1) ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але за даною адресою не проживає.

Відповідно до характеристики, виданої директором Центру надання соціальних послуг Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.7, том 1), ОСОБА_1 мати-одиначка, має трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В полі зору соціальних служб ОСОБА_1 перебуває з 2014 року, як мати, яка недобросовісно виконує свої батьківські обов`язки. З серпня 2019 року, після конфліктів зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зі своїми двома старшими дітьми переїхала проживати до матері в с.Шуляки Козелецького району, молодший син залишився проживати разом з батьком - ОСОБА_2 в с.Гайове Козелецького району. З 20.08.2019 року за дитиною фактично доглядає ОСОБА_2 , якому надає допомогу його мати. Під час неодноразових відвідувань комісією ОСОБА_2 за місцем проживання в с.Гайове було виявлено, що дитина доглянута, має гарні нові іграшки та їжу. Зі слів ОСОБА_2 , матір ОСОБА_1 рідко відвідує дитину. У вказаній характеристиці зазначено, що була проведена робота з ОСОБА_10 , але вона зводить розмову до того, що кошти, які вона отримує на ОСОБА_11 , віддає ОСОБА_12 , тому до неї не може бути ніяких претензій.

Як вбачається із характеристики, виданої виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 09.08.2018 року (а.с.102, том 1), ОСОБА_1 перебуває в полі зору соціальних служб з 2014 року, робота спеціалістів з ОСОБА_13 призводить до тимчасових результатів.

Згідно характеристики на ОСОБА_1 , виданої 29.04.2020 року виконавчим комітетом Козелецької селищної ради (а.с.63, том 1), ОСОБА_1 має трьох малолітніх дітей, двоє з яких: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом із матір`ю. Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована, основний прибуток отримує від тимчасових підробітків на скалах фірми "Метро". За час проживання на території Лемешівського старостинського округу Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_1 громадський порядок не порушувала, скарг на її поведінку від жителів села в старостинський округ не надходило, спиртними напоями не зловживає, участі у громадському житті села не приймає.

Відповідно до довідки ''Козелецького районного центру первинної медико-санітарної допомоги'' від 23.07.2020 року (а.с.147, том 1), на всі планові огляди та щеплення дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приводить лише батько.

Згідно довідки №51 (а.с.61, том 1), виданої лікарем-наркологом Козелецької центральної районної лікарні 28.04.2020 року, ОСОБА_1 на диспансерному обліку при наркологічному кабінеті поліклінічного відділення Козелецької ЦРЛ не перебуває, і раніше не перебувала.

Відповідно до довідки №75, виданої лікарем-психіатром Козелецької центральної районної лікарні Чернігівської області 28.04.2020 року (а.с.62, том 1), ОСОБА_1 на диспансерному обліку при Козелецькому психоневрологічному кабінеті не перебуває і раніше не перебувала.

За інформацією Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 27.05.2020 року (а.с.64-65, том 1), 09.11.2019 року, 09.12.2019 року ОСОБА_1 зверталась на лінію служби "102" із заявою щодо дій чоловіка ОСОБА_2 .

Матеріали даної справи містять в собі картку обліку наданих соціальних послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за 2019-2020 роки (а.с.90-91, том 1).

Як вбачається із висновку від 18.03.2020 року №03-20/207 органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, том 1), з метою соціального захисту дитини, орган опіки та піклування Кіптівської сільської ради визнає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.131,том 1).

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 10.03.2021 року відмовлено у задоволенні позову Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. При цьому, судом попереджено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покладено на Кіптівську сільську раду Козелецького району Чернігівської області, як орган опіки та піклування обов`язок вести контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.03.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 10.03.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що у оскаржуваному рішенні від 10.03.2021 року суд першої інстанції надав перевагу доказам, які свідчать на користь відповідача, не прийнявши при цьому до уваги доказів, які підтверджують обґрунтованість вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги стверджують, що в рішенні суду першої інстанції перераховано випадки звернення ОСОБА_1 до поліції з приводу вчинення насильства зі сторони ОСОБА_2 . При цьому, суд першої інстанції не надав відповідної оцінки факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який характеризує особу відповідача. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення від 10.03.2021 року не надав відповідної оцінки документам соціального супроводу сім`ї ОСОБА_1 за 2019-2020 роки та за 2016-2018 роки, які негативно характеризують відповідача та свідчать про неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків до своїх дітей. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 10.03.2021 року логічно дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, але в подальшому ухвалив рішення про недоцільність задоволення позовних вимог, приймаючи до уваги відношення відповідача до судового процесу, її участь у судових засіданнях, а також виявлення відповідачем намірів приймати участь у вихованні і житті сина. Апелянт ОСОБА_2 не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, та вважає висновок суду про відмову у задоволенні вимог заявленого позову необгрунтованим, оскільки має місце безвідповідальне відношення відповідача до дитини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини ОСОБА_3 суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки даний висновок ґрунтується на належних фактах і доказах. З посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи апеляційної скарги вказують, що ухилення відповідача від обов`язку виховання дитини, є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 . Апелянт у доводах апеляційної скарги зазначає про втрату емоційного зв`язку між відповідачем ОСОБА_1 та її сином, оскільки батько дитини самостійно піклується та виховує сина ОСОБА_3 .

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.03.2021 року, виходячи із наступного.

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень статті 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України ''Про охорону дитинства'', кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 статті 12 Закону України ''Про охорону дитинства'', виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Згідно роз`яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року ''Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав'', зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, Кіптівська сільська рада Козелецького району Чернігівської області, як орган опіки та піклування звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому на підставі п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України, просила позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку від 18.03.2020 року №03-20/207 органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, том 1), з метою соціального захисту дитини, орган опіки та піклування Кіптівської сільської ради визнає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.5, ч.6 статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.03.2021 року, приймаючи до уваги документально підтверджені фактичні обставини справи, пояснення учасників судового розгляду даної справи, норми права, які регламентують спірні правовідносини, суд зазначив, що в ході розгляду даної справи встановлено ігнорування відповідачем ОСОБА_1 виконання своїх обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, судом першої інстанції взято до уваги відношення відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні до процесу в цілому, виявлення її наміру щодо виховання дитини, прийняття нею участі в судових засіданнях, що свідчить про певні наміри відповідача приймати участь у житті сина. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоцільності на даний час позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідача ОСОБА_1 слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_11 , та покласти на орган опіки та піклування при виконкомі Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області обов`язок вести контроль за виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги стверджують, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини ОСОБА_3 суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки даний висновок ґрунтується на належних фактах і доказах.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.03.2021 року, виходячи із наступного. У рішенні суду першої інстанції від 10.03.2021 року обгрунтовано зазначено, що висновок органу опіки та піклування не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. За даних обставин, суд першої інстанції, згідно ч.6 статті 19 Сімейного кодексу України, не погодився з даним висновком, вважаючи його таким, що наразі суперечить інтересам дитини з огляду на її малолітній вік, в якому участь матері є не лише бажаною, а і необхідною.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі №404/6391/16-ц, в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №641/2867/17-ц Верховним Судом зроблено висновки про те, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський Суд з прав людини у справі ''Хант проти України'' від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.03.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: