РІШЕННЯ
19 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової А.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними щодо невиплати решти спадщини та зобов`язання вчинити певні дії (виплатити недоотриману пенсію яка є спадковим майном ),
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними щодо невиплати решти спадщини та зобов`язання вчинити певні дії (виплатити недоотриману пенсію яка є спадковим майном ).
Позов обґрунтований тим, що позивач після смерті свого батька ОСОБА_3 , стала спадкоємцем майна, до якого відноситься недоотримана пенсія. З метою отримання спадщини, яка складалася з зазначеної пенсії, уповноважений представник позивача за довіреністю звернувся до відповідача. Однак, відповідач протиправно відмовив у виплаті частини спадщини, посилаючись на сплив терміну, що вказаний у ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», чим порушив права позивача, що виразилося в наступному.
Батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років в місті Донецьк Донецької області.
17 квітня 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових коштів недоотриманої у звязку зі смертю ОСОБА_3 пенсії в сумі 256 406 грн. 86 коп., що знаходиться на рахунках Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Як вбачається із цього свідоцтва, воно видано на підставі повідомлення Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, від 10.02.2020 року № 0800-0412-8/2410.
Листом від 10.02.2020 року за № 0800-0412-8/2410 Головне управління пенсійного фонду України Запорізької області повідомило нотаріуса про залишок нарахованих коштів, але не виплачених в сумі 256 406 грн. 86 коп. на ім`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В звязку з тим, що батько позивача, як отримувач пенсії за віком, був взятий на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, проживав за адресою: АДРЕСА_1 та перебував на обліку в Більмацькому секторі обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області, представник позивача звернувся до відповідача із відповідною заявою про виплату недоотриманої суми пенсії у розмірі 256 406 грн. 86 коп. у порядку спадкування після померлого батька. До заяви представником позивача було додано всі необхідні документи.
В звязку з тим, що сума спадщини була виплачена не в повному розмірі, позивач звернулась до відповідача за роз`ясненням щодо невиплаченої в повному обсязі суми спадщини.
Вважаючи відповідь та дії відповідача протиправними, для захисту свого порушеного права позивач був змушений звернутись до суду з цим позовом.
Таким чином, з огляду на викладене, позивач вважає, що як спадкоємець за законом, має право на суму пенсії у розмірі 12 964 грн. 75 коп., яка недоотримана спадкодавцем за життя.
На підставі викладеного позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати позивачу всієї суми спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити позивачу решту спадщини у сумі 12 964 грн. 75 коп. у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 . Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року відкрито провадження по справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.
25.01.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. ГУ ПФУ в Запорізькій області заперечує проти позову повністю, вважає його необґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування зазначає, 15.05.2020 року позивач поштою звернувся через представника із заявою про виплату недоотриманої пенсії після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .
Із свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 17.04.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського МНО Донецької області вбачається, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 256406,86 грн. Належність недоотриманої пенсії спадкодавцю підтверджується довідкою № 23 від 07.02.2020 р. про наявність недоотриманої пенсії відділу з питань пенсії №11 управління з питань виплати пенсії ГУПФУ в Запорізькій області.
У вищевказаній довідці №23 від 07.02.2020 року крім суми залишку недотриманої пенсії зазначено, також що відповідно до ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір виплати недоотриманих ум пенсії можливо буде зменшено в залежності від дати звернення до управління особи, яка має право на спадщину, із оформленим свідоцтвом про право на спадщину.
Оскільки позивач, через представника, звернулася із заявою про виплату недоотриманої пенсії за свідоцтвом про право на спадщину за законом лише 15.05.2020 р. то розрахунковий період виплати недоотриманої пенсії з урахуванням вимог ст.46 ЗУ « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає з 14.05.2017 року по місяць смерті ОСОБА_3 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 , а сума недоотриманої пенсії 243442,11 грн. яка й була виплачена, що підтверджується разовим дорученням від 20.05.2020 р. Отже, ГУ ПФУ в Запорізькій області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосудді, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 80 років в місті Донецьк Донецької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 09 січня 2020 року, видане Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного межреігіонального управління Міністерства (м. Харків), та складений відповідний актовий запис №83.
17 квітня 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О.А. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових коштів недоотриманої у звязку зі смертю ОСОБА_3 пенсії в сумі 256 406 грн. 86 коп., що знаходиться на рахунках Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області (номер у спадковому реєстрі 1056 спадкова справа № 09/2020).
Як вбачається з свідоцтва, воно видано на підставі повідомлення Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, від 10.02.2020 року № 0800-0412-8/2410.
Позивач ОСОБА_1 , після смерті свого батька ОСОБА_3 , стала спадкоємцем майна, до якого відноситься недоотримана пенсія. З метою отримання спадщини, яка складалася з зазначеної пенсії, уповноважений представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до відповідача.
Листом від 10.02.2020 року за № 0800-0412-8/2410 Головне управління пенсійного фонду України Запорізької області повідомило нотаріуса про залишок нарахованих коштів, але не виплачених в сумі 256 406 грн. 86 коп. на імя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В звязку з тим, що батько позивача, як отримувач пенсії за віком, був взятий на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, проживав за адресою: АДРЕСА_1 та перебував на обліку в Більмацькому секторі обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області, представник позивача звернувся до відповідача із відповідною заявою про виплату недоотриманої суми пенсії у розмірі 256 406 грн. 86 коп. у порядку спадкування після померлого батька.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у звязку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Зазначені вище вимоги були виконані позивачкою та її представником.
Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сімї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Суд наголошує, що ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обмежує трирічним строком виплату за минулий час тих нарахованих сум пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини. У демократичній, соціальній, правовій державі, якою згідно статті 1 Конституції є Україна, смерть пенсіонера не може визнатись тією причиною, через яку він не отримав пенсію «з власної вини».
Суд вважає, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 Закону.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст. 1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).
За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 840,80 гривень.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 321, 1216, 1227 ЦК України, ст.12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
Позові вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними щодо невиплати решти спадщини та зобов`язання вчинити певні дії (виплатити недоотриману пенсію яка є спадковим майном)- задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області щодо невиплати ОСОБА_1 суми спадкового майна у вигляді недоотриманої пенсії.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В.Воробйов