Справа № 646/1569/20
№ провадження 2/646/364/2021
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шелест І. М.,

за участю секретаря - Коммунарової А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 646/1569/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за розпискою -

ВСТАНОВИВ :

13.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив в рахунок погашення боргу за розпискою від 27.02.2017 стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму в розмірі 38 775,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним було надано позивачу в борг грошові кошти у сумі 1 500,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.03.2020 складає суму в розмірі 38 775,00 грн. На підтвердження отримання коштів відповідачем було надано особисту письмову розписку від 17.02.2017 із зазначенням умов їх повернення. У погоджений сторонами строк відповідач суму позики позивачу не повернув, в результаті чого позивач був вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження заперечень проти позову.

31.12.2020 ухвалою суду було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

12.01.2021 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 42 060, 00 грн. у рахунок погашення боргу за розпискою від 27.02.2017; 3% річних у розмірі 4719, 00 грн; індекс інфляції за весь час прострочення за період з 16.03.2017 по 10.12.2020 - 12 607, 07 грн; судовий збір 840,80 грн.

У судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач належним чином повідомлялася про хід судової справи шляхом направлення поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв чи повідомлень від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення.

Суд, дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 27 лютого 2017 року ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Червонозаводським РМ у м. Харкові ГУУМВС України в Харківській області 24.09.2015 року, отримала в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) доларів США. Зобов`язалася повернути до 15.03.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику.

Діюче законодавство України не містить у собі обов`язкових умов, щодо змісту розписки, обов`язкових її реквізитів.

За своєю суттю, розписка про отримання в борг коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної суми.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики із зобов`язанням позичальника (відповідача по справі) повернути суму позики до 15.03.2017.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У строк, встановлений у розписці, відповідач грошові кошти не повернула.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тому відповідач зобов`язаний виконувати договір у відповідності до його умов та чинного законодавства.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Тобто, саме гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на час ухвалення рішення суду.

У національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, у тому числі при застосуванні статті 625 ЦК України.

У позові позивач просить стягнути грошові кошти у національній валюті, у відповідному еквівалентному розмірі. Позивачем проведено розрахунок заборгованості за офіційним курсом Національного Банку України гривні до долара США на дату 10.12.2020 (дата збільшення позовних вимог) 28,04 грн за 1 дол. США. Суд визначає суму боргу в гривні за офіційним курсом Національного банку України на час ухвалення рішення суду, а саме на момент ухвалення рішення 29.04.2021 курс НБУ за 1 дол. США складає 27, 79 грн. Заперечень щодо розрахунку від відповідача не надходило, інший розрахунок відповідачем не надано.

Таким чином, основна сума боргу 1500 доларів США, що за курсом НБУ за 1 дол. США складає 27, 79 грн * 1500 = 41 680, 05 грн.

Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки повернення позики було пов`язано з моментом пред`явлення вимоги, письмових доказів направлення такої вимоги до звернення до суду позивач не надав, моментом пред`явлення вимоги суд вважає дату звернення до суду. Таким чином, відповідач, відповідно до ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позику протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги і прострочка виконання зобов`язання розпочинається з 14.04.2020 року, а не з моменту зобов`язання повернути борг (16.03.2017).

Таким чином, на момент ухвалення судового рішення прострочка виконання зобов`язання складає 380 днів, відповідно три проценти річних складає суму 1302, 00 грн. (41680, 05 грн. : 100) х 3 : 365 днів х на 380 днів прострочки).

На суму боргу 1500 доларів США індекс інфляції не нараховується, оскільки застосовується тільки до національної валюти України - гривні.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і їх слід задовольнити частково, а саме в тому розмірі, який позивач зазначив у позові - 41 680,00 грн., 3 % річних у сумі 1302, 00 грн., що загалом складає 43 822, 00 грн.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за борговою розпискою у сумі 41 680, 05 грн. та 3% річних у сумі 1302,00 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн., а всього 43 822 (сорок три тисячі вісімсот двадцять дві гривень) 85 коп.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справило або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 05.05.2021.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М. Шелест