ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2021 року м. Кропивницький

справа № 398/3223/20

провадження № 22-ц/4809/1198/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Карпенко О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»;

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року (суддя Крімченко С.А.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») у вересні 2020 року звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь борг за Кредитним договором від 26 січня 2012 року у розмірі - 30 613, 18 грн; 2 102 грн понесених витрат на сплату судового збору та 20 000 грн витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.01.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500252596, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 15 500 грн зі сплатою 23% річних. Датою остаточного повернення кредиту є 27.01.2015 року.

Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договором кредиту № 500252596 від 26.01.2012 року.

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги заборгованості за договором кредиту № 500252596 від 26.01.2012 року.

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договором кредиту № 500252596 від 26.01.2012 року.

Позивач вказує, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення суми кредиту, проте, заборгованість в повному обсязі не сплачена.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача станом на 14.07.2020 року, відповідно до розрахунку - 26266,78 грн, з яких:

7 980,99 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

3 378,39 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

2 784, 60 грн - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

12 122,80 грн - заборгованість з пені.

З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі кредитного договору, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Позивач зазначає, що на підставі ст. 1049 та ст.625 ЦК України, після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на рівні облікової ставки НБУ.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, по сплаті інфляційних витрат та 3% річних, по сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню станом на 14.07.2020, відповідно до розрахунку заборгованості становить 30 613,18 грн з яких:

719,16 грн - нараховані 3% річних;

1608,77 грн - втрати від інфляції;

2018,47 грн - подвійна облікова ставка НБУ,

7980,99 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

3378,39 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

2784,60 грн - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

12122,80 грн - заборгованість з пені.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено.

Відмовляючи, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів здійснення часткових платежів на погашення кредиту, а тому суд позбавлений можливості перевірити правильність виконаного позивачем розрахунку заборгованості, встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором.

Також судом враховано, що ТОВ «Вердикт Капітал» до позовної заяви не додані первинні документи на підтвердження виконаних операцій, зокрема, видачі кредиту, часткової сплати, тощо, тому не можна вважати, що наявність заборгованості ОСОБА_1 підтверджена належними та допустимими доказами.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив рішення в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року скасувати та постановити нове про задоволення позову. ТОВ «Вердикт Капітал». Вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не у повній мірі відповідають обставинам справи; судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Банк звертає увагу суду на те, що нормами ЦК України передбачено, що первісний кредитор відповідає за дійсність грошової вимоги до відповідача та повинен був передати підвтерджуючі документи наявності заборгованості. АТ «Альфа-Банк» не передано наступним кредиторам розрахунок відступленої суми боргу та інших доказів, в тому числі виписку по рахунку на підтвердження боргу.

Ненадання та не витребуваних судом відомостей, про існування яких могло бути відомо позивачу та для витребування яких достатньо волевиявлення будь-якої сторони процесу, не може слугувати обгрунтованою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14 червня 2021 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» строк на апеляційне оскарження рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року; відкрито апеляційне провадження у справі.

14 липня 2021 року відповідачем, ОСОБА_1 поданий відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що в суді першої інстанції вона участі не приймала, судом було винесено заочне рішення. Так як кредит був оформлений 26.01.2012 року, кінцевий строк його погашення був до 27.01.2015 року, тому позивачем у даній справі пропущений строк позовної давності, яку просить застосувати (а.с.145-146).

30 червня 2021 року закінчені підготовчі дії; справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 22 липня 2021 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

За розпорядженням керівника апарату Кропивницького апеляційного суду від 22 липня 2021 року №249 з підстав в ньому зазначені, здійснено заміну судді члена колегії з розгляду даної справи.

Протокольною ухвалою від 22 липня 2021 року у справі оголошено перерву до 29 вересня 2021 року.

У відповідності до вимог процесуального закону учасники справи повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 152-153, 163-164).

Відповідно до ухвали від 29 вересня 2021 року апеляційним судом продовжено на п`ятнадцять днів строк розгляду справи за апеляційною скаргою позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.

Обставини, встановлені по даній справі

Судом встановлено, що 26.01.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 500252596, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15 500 грн зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 23 % річних, з кінцевим терміном повернення до 27.01.2015, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі (а.с.13).

За умовами кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному додатком до публічної пропозиції на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а позичальник у свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів.

Позивач наполягає, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в сумі 15 500 грн.

Відповідно графіку погашення кредиту, відповідач мала здійснювати платежі щомісяця починаючи з 27.02.2012 року по 27.01.2015 року (а.с.12).

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу №1. Відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору (а.с. 25).

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА. За яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.26-36).

27.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладено додаткову угоду до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року. Відповідно до якого сторони домовилися п.2.1. Розділу 2 Договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року змінити та викласти в наступній редакції: в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. Сторони погодили, що за наслідком відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та позичальниками, перелік яких наведений у додатку №1-1 до договору, в силу цього до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, в тому числі, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.37).

14.01.2019 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладено додаткову угоду №1 до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року (а.с.39-40).

14.01.2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» уклали акт приймання-передачі реєстру боржників від 14.01.2019 року до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року. У відповідності та на виконання договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року клієнт передав, а фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в додатку №1-1 до додаткової угоди №1 до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року. Клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п.2.3.1 договору реєстр боржників клієнта від 14.01.2019 року на ком пакт-диску, складений за формою згідно із додатком №1-2 до договору (а.с. 38).

16.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1. Відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор відступає новому кредитору належне йому право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії та сплатити за нього ціну права вимоги. Сторони погодили, що до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.41-50).

17.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено додаткову угоду до договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року. Відповідно до якого сторони домовилися п.2.1. Розділу 2 Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року змінити та викласти в наступній редакції: в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а новий кредитор зобов`язується прийняти право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії та сплатити за нього ціну права вимоги. Сторони погодили, що по факту відступлення прав вимоги, новий кредитор стає стороною всіх основних договорів, укладених між первісним кредитором та позичальниками, перелік яких наведений у додатку №1-1 до договору, в силу цього, до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами, в тому числі права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.51).

Відповідно до копії витягу до додатку №1-2 до договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, позичальником зазначено ОСОБА_1 , кредитний договір №500252596 від 26.01.2012 року (а.с. 51).

Згідно розрахунку, ОСОБА_1 заборгувала станом на 14 липня 2020 року 30613,18 грн з яких:

719,16 грн - нараховані 3% річних;

1608,77 грн - втрати від інфляції;

2018,47 грн - подвійна облікова ставка НБУ,

7980,99 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту);

3378,39 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

2784,60 грн - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості);

12122,80 грн - заборгованість з пені.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до його виконання.

Згідно вимог чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання, згідно положень статті 625 ЦК України.

Таким чином, як позичальник, так і боржник зобов`язані виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та чинного законодавства.

Згідно витягу Додатку №1-2 до Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019, ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 500252596 за тілом кредиту 7 980,99 грн.

Проте, як уже було встановлено судом першої інстанції з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення платежів. Належного розрахунку заборгованості до суду не надано.

Разом з тим, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку судом першої інстанції також названо відсутність первинних документів

Перевіривши зазначений висновок суду першої інстанції на предмет його відповідності вимогам процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення, апеляційний суд погоджується з наведеними у оскаржуваному судовому рішенні доводами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Отже, належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором є виписка за картковим рахунком, тоді як сам по собі наданий банком розрахунок заборгованості таким доказом вважатися не може.

Колегія суддів зауважує, що позивач як банківська установа повинна володіти первинною документацією, яка здатна підтвердити підставу виникнення, наявність та розмір заборгованості позичальника, а тому вочевидь, позивач мав нічим не обмежену можливість належним чином виконати свій процесуальний обов`язок та надати до суду першої інстанції відповідні докази разом з позовною заявою.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, у силу принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у цивільному процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, необхідно враховувати, що мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому.

З огляду на викладене процесуальним законом унормовано, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ст. 83 ЦПК України).

Саме на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і вирішити спір відповідно до норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню у конкретному випадку з урахуванням принципів цивільного судочинства, закріплених у ст. 2 ЦПК України, зокрема, диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Разом з цим, у ст. 83 ЦПК України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за ч.ч. 2, 4, 8 вказаної процесуальної норми позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства, оскільки жоден із наданих позивачем документів не підтверджує заявлені позовні вимоги.

Доводи апелянта про те, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі та погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість в повному обсязі не погашена, а також те, що відповідно до Додатку № 1-2 до Договору про відступлення права вимоги, залишок по тілу кредиту відповідача складає 7 980, 99 грн, апеляційний суд вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що у відповідача наявна кредитна заборгованість за тілом кредиту у сумі 7 980, 99, від якої Товариство здійснювало нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пеню, - наступником позичальника ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Крім того, Товариством не надано доказів на підтвердження своїх доводів щодо часткового погашення відповідачем основної суми кредиту.

Наданий позивачем Додаток № 1-2 до Договору про відступлення права вимоги, за яким залишок по тілу кредиту відповідача складає 7 980, 99 грн виключає реальну можливість стягнення за ним заборгованості.

Неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Окремо, суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача на те, що долучені до апеляційної скарги копії витягу Додатку №1 до Договору факторингу від 21 червня 2016 року «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Судом було встановлено, що будь-яких заяв про долучення до матеріалів справи вказаних доказів скаржником не подано, а також не обґрунтовано та не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Оскільки ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін та зважаючи на те, що наведені документи до суду першої інстанції позивачем не подавалися, а отже, не були предметом дослідження та відповідно не могли бути враховані судом під час вирішення спору, колегія суддів не приймає до уваги додані до апеляційної скарги нові докази у справі.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене та вимоги статті 375 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке постановлено відповідно до положень матеріального права та з дотриманням вимог процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 березня 2021 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Карпенко

О. А. Письменний