справа № 462/7518/21
УХВАЛА

19 жовтня 2021 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С, вивчивши матеріали позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Ільків Миколи Миколайовича до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньотранспортної пригоди,-

встановив:

представник позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 16 686.72 грн., пеню у розмірі 968.29 грн., три відсотки річних у розмірі 185.15 грн., інфляційні витрати 16.62 грн., 1700 грн. витрат на проведення оцінки матеріального збитку та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вважаю, що цю позовну заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись до суду із позовною заявою представник позивача зазначає, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, виходячи із змісту позовної заяви та доданих до неї документів жодних доводів щодо порушення ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» норм даного закону в позовній заяві не наводить.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи №212/1101/18 у постанові від 17.04.2019 року, зазначив, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» загальними.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У ст. 4 цього Закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Отже, аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

З матеріалів справи вбачається, що спір щодо виплати страхового відшкодування виник з правовідносин пов`язаних з виконанням договору добровільного страхування наземного транспорту у зв`язку з порушенням умов договору на отримання суми страхового відшкодування внаслідок страхового випадку (ДТП) згідно Закону України «Про страхування», а не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживача», оскільки позов не містить жодного посилання на порушення прав та способи їх захисту, передбачених цим Законом.

Отже, в даному випадку предметом спору є не якість страхових послуг, а права та обов`язки сторін згідно умов договору страхування та виконання зобов`язань за договором страхування, а тому судовий збір підлягає сплаті.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви складає 908 грн.

Підстав звільнення позивача від сплати судового збору, установлених ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», чи наявності у позивача передбачених ст. 5 цього Закону пільг щодо сплати судового збору, з матеріалів позову не вбачається.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення даної ухвали, для усунення недоліків такої, а саме, доплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 175, 176-177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ільків Миколи Миколайовича до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньотранспортної пригоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя: І.С. Мруць