Справа № 592/3961/15-ц
Провадження № 6/592/376/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника заявника адвоката Казак М.В., стягувача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: стягувач ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Казак М.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із вказаною заявою, яку підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.06.2015 року по справі №592/3961/15 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття. Стягувачу був виданий виконавчий лист по справі, який пред`явлений для виконання у січні 2021 року. На підставі виконавчого листа №592/3961/15-ц, постановою державного виконавця Зарічного ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) від 12.01.2021 року відкрито виконавче провадження №64078839.

Починаючи із січня 2021 року, у ОСОБА_2 склалася заборгованість по сплаті аліментів, сума якої перевищує 50000,00 грн. Про існування відкритого виконавчого провадження заявник не знав, а тому перераховував стягувачу кошти в якості сплати аліментів на її банківську картку, відкриту АТ КБ «ПриватБанк». Всього за період з 01.03.2020 року по 18.10.2021 року боржником у добровільному порядку було сплачено на рахунок ОСОБА_1 9430,00 грн., вказані аліментні платежі повинні бути виключені із загального розміру заборгованості.

Крім того, у період з 22.03.2021 року по 31.08.2021 року донька ОСОБА_3 , знаходячись в КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області», перебувала на державному утриманні, а тому загальна сума аліментів за цей період в розмірі 10418,67 грн. не підлягає стягненню із ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним, заявник просить суд визнати виконавчий лист, виданий Ковпаківським районним судом м. Суми по справі №592/3961/15-ц, таким, що не підлягає частковому виконанню, а саме в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі 9430,00 грн. та 10418,67 грн. аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у період її перебування КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області».

Стягувач ОСОБА_1 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.06.2015 року по справі №592/3961/15-ц стягнуто щомісячно із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Суми та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття, починаючи стягнення з 27.04.2015 року; стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.19-20).

Рішення суду набрало законної сили 30.06.2015 року і 15.07.2015 року на його виконання було видано виконавчий лист по справі №592/3961/15-ц, який отримано стягувачем ОСОБА_1 , що підтверджується відповдіним написом на заяві (а.с.23).

На підставі виконавчого листа по справі №592/3961/15-ц, постановою державного виконавця Зарічного ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) від 12.01.2021 року відкрито виконавче провадження №64078839.

Заявник стверджує, що добровільне часткове виконання зобов`язання зі сплати аліментів у період з 01.03.2020 року по 18.10.2021 року поза межами виконавчого провадження, а також перебування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні держави в період знаходження у виховному закладі КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області», є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню частково.

У відповідності до ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження).

Згідно положень 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як вбачається із Розрахунку старшого державного виконавця Зарічного ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) Трегубова О.В., заборгованість по виконавчому листу №592/3961/15-ц від 15.07.2015 року щодо стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, станом на 01.09.2021 року, становить 67550,67 грн (а.с.81).

Заборгованість зі сплати аліментів виникла починаючи із березня 2020 року, аналогічне викладено у заяві ОСОБА_1 про прийняття виконавчого документа до виконання (а.с.80).

Згідно копій наданих квитанцій, у період з серпня 2020 року по березень 2021 року боржником ОСОБА_2 на картковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», в рахунок сплати аліментів на утримання дітей було добровільно перераховано поза межами виконавчого провадження грошові кошти на загальну суму 9430,00 грн.

Таким чином, зважаючи на добровільне виконання боржником обов`язку зі сплати аліментів поза межами виконавчого провадження, суд вважає можливим, на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, визнати виконавчий лист по справі №592/3961/15-ц щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття, таким, що частково не підлягає виконанню, а саме на суму добровільно сплачених коштів у розмірі 9430,00 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що твердження заявника ОСОБА_2 щодо звільнення його від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період її державного забезпечення під час знаходження у виховному закладі КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» є помилковим.

Згідно Довідки КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області» №7 від 31.08.2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно направлення служби у справа дітей Сумською ОДА №01-19/543 від 19.03.2021 року, у період з 22.03.2021 року по 31.08.2021 року була вихованкою закладу. Дитина перебувала на неповному державному забезпеченні. За час перебування ОСОБА_3 в закладі її батько ОСОБА_2 дитини не відвідував, ніякої матеріальної допомоги не надав.

Правилом ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Підстави для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину визначені положеннями ст. 188 СК України, де зазначено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Статтею 190 СК України передбачено можливість припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням (ч. 1 ст. 193 СК України).

Заважаючи на викладене, оскільки підстави для звільнення від сплати чи припинення права на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначені ст.ст. 188, 190 СК України, відсутні, будь-яких доказів на підтвердження витрачання сплачених аліментів не з цільовим призначенням у судовому засіданні представлено не було, суд приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення заявлених вимог про визнання виконавчого листа по справі №592/3961/15-ц таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у період її перебування КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області».

Керуючись ст.ст. 258, 265, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист №592/3961/15-ц від 15.07.2015 року, виданий Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення із ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до їх повноліття на користь ОСОБА_1 , таким, що частково не підлягає виконанню на суму добровільно сплачених аліментів в розмірі 9430 грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Повний текст ухвали виготовлено 22.10.2021 року.

Суддя І.М. Фоменко