Справа №478/1659/20 Пров. №2/478/41/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2021 року смт.Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:
головуючого судді Іщенко Х.В.,
секретаря судового засідання Луговської А.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості.
Позовна заява обґрунтована тим, що 06.07.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та в подальшому, отримала від АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на Картковий рахунок.
Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення заборгованості за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту, простроченими відсотками за користування кредитом, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість.
Ухвалою суду від 22.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви, позивач просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відзив не подала.
Враховуючи неприбуття в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, та яка не повідомила про причини неявки, не подала до суду відзив, а також за згодою позивача, суд з огляду на статті 280-281 ЦПК України, ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що 06.07.2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та зобов`язана виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Протягом дії договору відповідачем було отримано п`ять карток (№/№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ), строком дії до лютого 2016 року, травня 2017 року, липня 2015 року,серпня 2020 року та червня 2022 року.
З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається, що відповідач користувалася вказаними картками, знімала кошти з банкоматів, здійснювала оплати та покупки, перекази тощо.
Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.
За такого, з наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
На підставі наявних у справі доказів, зокрема, відомостей з виписки по особовому рахунку відповідача, розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушила умови укладеного кредитного договору.
У Анкеті-заяві позичальника від 06.07.2011 року, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді стягнення відсотків за користування кредитом, в тому числі простроченими.
Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив у тому числі, стягнути заборгованість за відсотками (простроченими) за користування кредитом, в розмірі 2439,40 грн.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.07.2011 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків (прострочених) за користування кредитом, та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача вищенаведених Витягів з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем.
Огляд архівних сторінок веб-сайту Банку вказані обставини не спроможний спростувати, позаяк не доводить належним чином, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач при приєднанні до кредитного договору.
За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплатувідсотків (прострочених) за користування кредитом за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду України, висловленій при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс1) від 03 липня 2019 року.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.12.2015 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді стягнення заборгованості по відсотках (прострочених) за користування кредитом.
З огляду на все наведене вище, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.
Згідно з платіжним дорученням № PROM3BUWF від 13.10.2020 року, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
Частина задоволених позовних вимог складає 85,07 % від заявлених вимог позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1788,17 грн.
Керуючись ст.ст.4,19,141,259,263-265,354,355 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте Казанківським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яка має право подати її до Казанківського районного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Іщенко Х.В.