Справа № 333/5925/20
Провадження №2/333/725/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року провадження у справі №333/5925/20 відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 10).

11.11.2020 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, яку судом прийнято до розгляду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі. На час звернення з позовом до суду позивач досягла повноліття, але продовжує навчатись в Запорізькому національному університеті на факультеті журналістики з денною формою навчання, освітній ступінь - бакалавр. Оскільки, подружні стосунки між батьками припинені, ОСОБА_3 та її мати проживають у бабусі. Працює одна мати - ОСОБА_4 , у зв`язку з чим зароблених останньою коштів не достатньо для утримання повнолітньої доньки. Крім того, відповідно до договору про надання освітніх послуг, зазначені послуги здійснюються університетом на платній основі. З цих підстав, ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років (а.с. 15).

01.02.2021 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, який судом прийнято до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 . Свої заперечення відповідач обгрунтовує тим, що 01.08.2013 року під час розгляду Комунарським районним судом м. Запоріжжя цивільної справи №333/902/13-ц сторони у справі уклали мирову угоду, якою вирішили питання стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 за період з 13.04.2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до досягнення дитиною 23 років з урахуванням майбутнього її навчання. 01.08.2013 року ОСОБА_4 написала відповідачу розписку про отримання нею аліментів на утримання доньки, претензій до ОСОБА_2 вона не має та мати не буде. З цих підстав, ОСОБА_4 звернулась до начальника ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва про закриття виконавчого провадження у зв`язку з повною виплатою ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, з відповідними заявами ОСОБА_4 звернулась до ВДВС Комунарського району м. Запоріжжя. Зазначені заяви посвідчені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. На думку відповідача, зазначеною заявою, розпискою та мировою угодою підтверджується факт сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 як до досягнення нею повноліття, так і до досягнення нею 23 років.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2013 року по цивільній справі №333/763/13-ц встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Зазначене рішення набуло законної сили 26.03.2013 року (а.с. 34).

Із змісту позовної заяви ОСОБА_3 слідує, що станом на час звернення з позовом до суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 продовжують перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Станом на час розгляду зазначеної справи докази того, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з свідоцтвом про народження від 07.05.2001 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 290, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).

Статтею 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 .

Доказів протилежного матеріали справи №333/5925/20 не містять та позивачем не надано.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що 13.08.2018 року між ЗАПОРІЗЬКИМ НАЦІОНАЛЬНИМ УНІВЕРСИТЕТОМ, в особі ректора ОСОБА_5 , який діє на підставі статуту (далі - Виконавець), та ОСОБА_4 (далі - Замовник) укладено договір про надання освітніх послуг №76, предметом якого, згідно з п. 1.1., є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання одержувача освітньої послуги, а саме: денна форма навчання, факультет журналістики, 2018/2019-2021/2022 навчальні роки, кількість семестрів - 8, освітній ступінь «Бакалавр», 1 курс, І семестр, галузь знань: «Журналістика», освітня програма: «Реклама і зв`язки з громадськістю» (а.с. 3-4).

В судовому засіданні ОСОБА_2 визнав факт навчання позивача в ЗАПОРІЗЬКОМУ НАЦІОНАЛЬНОМУ УНІВЕРСИТЕТІ станом на час розгляду зазначеної справи.

Доказів протилежного матеріали справи №333/5925/20 не містять та відповідачем не надано.

Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення з позовом до суду і до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років.

В обґрунтування своїх заперечень на позовні вимоги ОСОБА_3 зазначив, що сплатив на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 за період з 13.04.2013 року до ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до досягнення дитиною 23 років з урахуванням майбутнього її навчання, про що 01.08.2013 року ОСОБА_4 написала відповідача розписку про отримання нею аліментів на утримання доньки, претензій до ОСОБА_2 вона не має та мати не буде.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2013 року по цивільній справі №333/763/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 щомісяця, у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло законної сили 26.03.2013 року (а.с. 34).

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала цивільна справа №333/902/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

01.08.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено мирову угоду, відповідно до змісту якої відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити аліменти на утримання ОСОБА_3 в повному обсязі, а ОСОБА_4 підтвердила, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_2 з приводу поділу спільного майна подружжя не має та не буде мати. Також, аліменти на утримання ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 отримано повністю (які стягнуто рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2013 року, справа №333/763/13-ц) (а.с. 22).

Згідно з розпискою від 01.08.2013 року, на яку посилається відповідач, як на доказ, що підтверджує отримання ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини до досягнення останньою 23 років, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 175 000 грн., що еквівалентно 21 500 доларів США, в якості компенсації внаслідок поділу спільної сумісної власності подружжя. Розділ майна вважає справедливим. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_2 не має і не буде мати. Аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 отримала в повному обсязі (а.с. 23).

Відповідно до заяв ОСОБА_4 на адресу начальника ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 01.08.2013 року(а.с. 23) та 02.08.2013 року (а.с. 24), та на адресу ВДВС у Комунарському районі м. Запоріжжя від 30.07.2013 року (а.с. 24), у зв`язку із добровільним виконанням ОСОБА_2 рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2013 року по цивільні справі №333/763/13-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3, заявник просила закрити виконавчі провадження.

Дослідивши зазначені вище докази, на які посилається відповідач, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вказаними доказами підтверджується факт добровільного та завчасного виконання ОСОБА_2 обов`язку, покладеного на нього рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2013 року, про сплату аліментів до досягнення ОСОБА_3 лише повноліття.

При цьому, будь-яких доказів, що підтверджують факт надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання повнолітньої ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням нею навчання, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Крім того, судом відхиляються пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 отримала 175 000 грн., що еквівалентно 21 500 доларів США, в якості аліментів до досягнення дитиною 23 років, оскільки, згідно з розпискою від 01.08.2013 року, зазначені кошти є компенсацію внаслідок поділу спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання останньої, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Статтею 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу (заробітку) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в статті 182 цього Кодексу (ч. 1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2).

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначені розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, судом враховано, що відповідач має нормальний стан здоров`я та є працездатною особою, доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останнім надано не було.

Також, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, а також матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 26.10.2020 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 840,80 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 266, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 26.10.2020 року до закінчення навчання останньою, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 07.05.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова