ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3297/21 Справа № 214/9282/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,

відповідачі - ОСОБА_3 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,3 в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року, яке ухвалено суддею Ткаченко А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення моральної шкоди, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування уточненого позову зазначила, що 10 березня 2018 року о 15:40 годин у Саксаганському районі м. Кривого Рогу на проїжджій частині дороги пр. Миру з боку майдану Горького в напрямку майдану Визволення сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з грубим порушенням водієм правил дорожнього руху, внаслідок чого заподіяно тяжкі тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_2 .

В результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, неповнолітній дочці позивача ОСОБА_2 була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість їх повноцінного продовження, що і є наслідком протиправної поведінки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №623 від 15 травня 2018 року неповнолітньою донькою позивача ОСОБА_2 отримано травми у вигляді: садна голови, струсу мозку, садна правої кисті і правого колінного суглобу, відкритого уламкового перелому кісток лівої гомілки в середній третині з зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, була госпіталізована, двічі оперована та тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні.

Позивач зазначає про те, що окрім фізичної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача також завдано неповнолітній особі та позивачу, як матері неповнолітньої ОСОБА_2 немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у їх житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні про ДТП; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, психологічне несприйняття шрамів на тілі, почуття безнадійності у настанні позитивного здобуття у спортивній кар`єрі, оскільки з 2011 року відвідувала спортивний клуб ФУНАКОШІ ШОТОКАН КАРАТЕ-ДО та стабільно здобувала нагороди у спортивних змаганнях. Однак, у зв`язку з ДТП неповнолітня ОСОБА_2 була позбавлена реальної можливості участі у XIV Чемпioнаті Укpaїни з фyнакoші шoтoкaн кapaте (FSКA) cеpeд дopocлих, юнiоpiв, кадетiв, юнакiв тa дітей, який відбувся 20.04-22.04 у м. Черкаси (категорії: особисті ката, особисті куміте, командні ката, командні куміте, мікс ката, бункай), на підготовку до яких витрачено понад шість місяців. У травні донька позивача не мала змоги брати участь в атестації на 3 Кю та здобуття коричневого поясу, що дуже позначилося на душевному стані неповнолітньої доньки поивача ОСОБА_2 ..

Крім того, дитина була позбавлена повноцінної можливості отримувати освіту, у зв`язку з лікуванням, що позначилося на відносинах із однокласниками та необхідністю додаткових занять з педагогами в літній період. Дитина вимушена проходити лікування та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення) та у постійному використанні сторонньої допомоги. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, як дитини так і близьких, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Звертає увагу, що відповідач жодного разу навіть не поцікавився фізичним та моральним станом дитини і добровільно не здійснює відшкодування шкоди, завданої вчиненням ним дорожньо-транспортної пригоди, уникає зустрічей та всіляко відмовляється врегулювати дане питання у позасудовому порядку. Лише під час розгляду кримінальної справи здійснив виплату матеріальної шкоди протягом 2019 року у повному обсязі. Враховуючи стан душевного страждання неповнолітньої дитини та ступінь вини кожного учасника дорожньо-транспортної пригоди просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 застрахований цивільно-правовою відповідальністю, що підтверджує поліс обов`язкового страхування № АК/4208852 від 23 квітня 2017 року ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА». Страхувальника було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду заявою №172 від 14 березня 2018 року.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону № 1961-IV, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Тому, з урахуванням наявного страхового полісу №АК4208850 у ОСОБА_3 та нездійснення з моменту повідомлення про ДТП відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди страхової суми у розмірі 100 тисяч гривень, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 200 000 та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на її користь моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 гривень.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , на користь законного представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 гривень.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь законного представника Гук М.В., яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 100 000 гривень.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь держави судовий збір у розмірі 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог до нього відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та безпідставність.

Зокрема, на думку відповідача ОСОБА_3 , стягнутий судом першої інстанції розмір моральної шкоди є надмірним та не кореспондується з глибиною та силою страждань неповнолітньої ОСОБА_2 , оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів невідворотного погіршення здібностей потерпілої або позбавлення їх реалізації.

Також відповідач ОСОБА_3 зазначає про те, що суд не застосував вимоги ст.1193 ЦК України, відповідно до якої якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, оскільки вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року встановлено вину потерпілої, яка під час наїзду на неї автомобілю під керуванням відповідача перетинала проїзну частину дороги на заборонений сигнал світлофору .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 зазначає про те, що судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані обставини справи з наданням оцінки всім аргументам, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення моральної шкодине оскаржено, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підглядає перегляду судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 10 березня 2018 року, о 15 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_1 , рухався по мокрому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги на пр. Миру у м. Кривому Розі з боку майдану Горького в напрямку майдану Визволення зі швидкістю щонайменше 67.5 км/год., чим порушив вимоги п. п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, в цей час на регульований пішохідний перехід проїжджої частини дороги на пр. Миру, позначений дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожнім знаком 5.35.1, на заборонений червоний сигнал світлофору вибігла пішохід неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка почала перетинати вказану проїжджу частину дороги справа наліво за напрямком руху автомобіля «Фольксваген Транспортер» під керуванням ОСОБА_3 , який у момент виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_2 , що вибігла на дорогу, знаходячись від неї на відстані, яка давала йому об`єктивну можливість зупинити керований ним транспортний засіб за умови дотримання швидкісного режиму, встановленого у місті згідно п. п. 12.4, 12.9 «б» ПДР України, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: садна голови, струсу мозку, садна правої кисті і правого колінного суглобу, відкритого уламкового перелому кісток лівої гомілки в середній третині з зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладені обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. Вироком суду з ОСОБА_3 стягнуто на користь цивільного позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 15 000 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень. (а.с.12-16).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року відносно ОСОБА_3 в частині розгляду цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо відшкодування моральної шкоди скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишено без змін (а.с.17-21).

Відповідно до виписки із медичної карти неповнолітньої ОСОБА_2 №2288 КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 10 березня 2018 року по 11 квітня 2018 року, з діагнозом: відкритий 1А ст. перелом уламковий с/3 кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, садна голови, струс мозку (а.с.4).

Згідно консультативного висновку лікаря ортопеда-травматолога Роу В.Е.М. знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділенні інтенсивної терапії КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №8» ДОР з 10 березня 2018 року по 11 квітня 2018 року, виписана в задовільному стані на амбулаторне лікування, з 11 квітня 2018 року лікувалася амбулаторно, на етапі лікування проводилися перев`язки, рентгенограми, 27 червня 2018 року знято апарат Ілізарова. Діагноз: консолідований перелом с/з кісток лівої голені, рубець правого ліктьового суглобу, та надані рекомендації (а.с.5).

Відповідно до довідки КЗШ №26 від 16 липня 2018 року, ОСОБА_2 , учениця 10-Б класу, не відвідувала навчальні заняття за станом здоров`я з 12 березня 2018 року по 25 травня 2018 року (а.с.6).

Відповідно до довідки ГО КФ «Фунакоши Шотокан Карате-ДО» №5 від 18 липня 2018 року, ОСОБА_2 тренується у Криворізькій федерації з 2011 року, у 2017 році була атестована на 4 Кю (синій пояс). За період тренувань ОСОБА_2 стала багаторазовою чемпіонкою області і чемпіонкою Європи 2016 року та здобула 15 золотих, 12 - срібних, 7 бронзові медалі. З березня 2018 року до теперішнього часу ОСОБА_2 не відвідує тренування за станом здоров`я. (а.с.7).

Відповідно квитанцій, матеріальна шкода в розмірі 18 000 гривень відповідачем ОСОБА_3 відшкодована позивачу в повному обсязі (а.с.76-81).

Відповідно до довідок КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» від 13 травня 2020 року та 20 травня 2020 року, ОСОБА_2 29 квітня 2020 року зверталася за консультативною допомогою до дитячого психіатра з приводу розладу адаптації зі змішаною тривожною та депресивною реакцією та для оцінки психічного стану після травми, отриманої внаслідок автомобільної аварії, яка трапилася 10 березня 2018 року (а.с.74-75).

Відповідно до поліса №АК/4208850, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 автомобіля «Фольксваген Транспортер», реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»(а.с.11).

Відповідно до повідомлення страхувальника про дорожньо транспортну пригоду 14 березня 2018 року, відповідач ОСОБА_3 повідомив страхувальника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.34,82-83).

Відповідно до заяви про відшкодування моральної шкоди, 03 червня 2020 року позивачем ОСОБА_1 на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» направлено заяву про відшкодування моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100 000 гривень (а.с.84-86).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з обставин отримання моральної шкоди неповнолітньою дитиною, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя, зменшення обсягу життєвої діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

У частинах другій, п`ятій статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Визначення розміру відшкодування моральної шкоди залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав потерпілий, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абз. 2 п. 5 ПостановиПленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 10 березня 2018 року, о 15 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_1 , рухався по мокрому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги на пр. Миру у м. Кривому Розі з боку майдану Горького в напрямку майдану Визволення зі швидкістю щонайменше 67.5 км/год., чим порушив вимоги п. п. 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, коли в цей час на регульований пішохідний перехід проїжджої частини дороги на пр. Миру, позначений дорожньою розміткою 1.14.2 та дорожнім знаком 5.35.1, на заборонений червоний сигнал світлофору вибігла пішохід неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка почала перетинати вказану проїжджу частину дороги справа наліво за напрямком руху автомобіля «Фольксваген Транспортер» під керуванням ОСОБА_3 , який у момент виникнення небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_2 , що вибігла на дорогу, знаходячись від неї на відстані, яка давала йому об`єктивну можливість зупинити керований ним транспортний засіб за умови дотримання швидкісного режиму, встановленого у місті згідно п. п. 12.4, 12.9 «б» ПДР України, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило моральні страждання дитини, була позбавлена повноцінної можливості отримувати освіту та відвідувати спортивну секцію, що дуже позначилося на душевному стані дитини, вона вимушена проходити лікування та діагностичні процедури. Впродовж всього періоду лікування неповнолітня почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування, були порушені життєві плани та реалізації нових життєвих перспектив.

Таким чином, врахувавши, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: садна голови, струсу мозку, садна правої кисті і правого колінного суглобу, відкритого уламкового перелому кісток лівої гомілки в середній третині з зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, а також беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань неповнолітньої ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач ОСОБА_3 , як володілець джерела підвищеної небезпеки, якого визнаного винним у порушенні ПДР України, повинен відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду, розмір якої визначено судом з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, що визначений судом розмір моральної шкоди є надмірним та не кореспондується з глибиною та силою страждань неповнолітньої ОСОБА_2 , так як позивачем не надано належних та допустимих доказів невідворотного погіршення здібностей потерпілої або позбавлення їх реалізації, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд, на підставі медичних документів про лікування неповнолітньої ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, правильно визнав, що їй була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя і вимушена витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд не застосував вимоги ст.1193 ЦК України, відповідно до якої якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом, оскільки вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2019 року встановлено вину потерпілої, яка під час наїзду на неї автомобілю під керуванням відповідача перетинала проїзну частину дороги на заборонений сигнал світлофору, так як відповідачем, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів, що саме груба необережність потерпілої неповнолітньої ОСОБА_2 сприяла виникненню ДТП та завданню їй шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що дії неповнолітньої ОСОБА_2 під час ДТП кваліфіковано як грубу необережність.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: