Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2021 Справа №607/3225/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

секретаря судового засідання - Хамелко О. Ю.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 , у якому просить звернути стягнення звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Договором позики від 13 листопада 2020 року у сумі 80000 гривень, шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки, а саме - на земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:004:0219, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 13 листопада 2020 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. та зареєстрований в реєстрі за реєстровим №6500. 01 лютого 2021 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір, згідно умов якого сторони погодили внесення змін у договір позики. Згідно укладеного договору позики, ним було передано відповідачці у позику грошові кошти у сумі 80000 гривень. У свою чергу, ОСОБА_2 зобов`язалась здійснити розрахунок щодо повернення вказаної суми позики в термін не пізніше 05 лютого 2021 року. З метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, котрі випливають із договору позики, між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір від 13 листопада 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є., за реєстровим номером № 6502. Відповідно до умов Іпотечного договору, відповідачкою було передано в іпотеку - нерухоме майно, а саме, земельну ділянку, площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:004:0219, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Іпотечного договору було визначено заставну вартість предмета іпотеки у розмірі 80 000 гривень. Як наслідок, обтяження іпотекою предмета іпотеки було зареєстроване в установленому порядку. Свої зобов`язання за договором позики він виконав у повному обсязі, передавши відповідачці грошові кошти у розмірі 80000 гривень. Однак, відповідачка ОСОБА_2 не виконала належним чином своїх обов`язків за договором позики, зокрема, не повернула йому суму позики у визначений договором строк - 05 лютого 2021 року. У зв`язку із невиконанням Відповідачем основного зобов`язання він звернувся до неї з письмовою вимогою від 08 лютого 2021 року про усунення порушення, а саме виконання грошового зобов`язання та повернення йому позики відповідно до договору позики, а також попередив про те, що у разі невиконання цього обов`язку, він змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, в установленому порядку. Однак, відповідачка відмовилась від виконання перед ним грошового зобов`язання за Договором позики, а також заявила, що заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки. За вказаних обставин позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

18 березня 2021 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позов, у якому відповідачка підтвердила факт отримання нею від позивача позики у сумі 80000 гривень, а також те, що в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань нею було передано в іпотеку земельну ділянку, площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:004:0219, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1 . При цьому, відповідачка зазначила, що на даний час у неї відсутня можливість повернути позичені кошти, з обставин, які не залежні від неї. Правові обґрунтування, наведені у позовній заяві вважає допустимими та при ухваленні рішення покладається на думку суду.

09 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак, попередньо, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої підтримала обставини, викладені нею у відзиві.

Судом установлено:

13 листопада 2020 року між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) було укладено договір позики, згідно пункту 1 якого позичальник отримала від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 80000 гривень.

У пункті 2 договору позики сторони погодили, що договір позики є безпроцентним; розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 13 листопада 2022 року; виконання зобов`язання за договором позики має бути здійснено готівкою у межах Тернопільської області.

Згідно п. 4 при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 13 листопада 2022 року) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення.

Вказаний договір позики посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. 13 листопада 2020 року та зареєстровано в реєстрі за №6500.

Також, 13 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір на забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань, що випливають з договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. 13 листопада 2020 року та зареєстровано в реєстрі за №6500.

Згідно п. 1.2. предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:004:0219, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л. 20 вересня 2019 року за реєстровим №956.

Відповідно до п. 1.3. заставна вартість предмета іпотеки є договірною і погоджується сторонами у розмірі 80 000 гривень.

Згідно п. 2.2. Іпотечного договору, у разі настання випадків, передбачених основним зобов`язанням та Іпотечним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до підпункту 3.4.1. Іпотечного договору у випадку невиконання основного зобов`язання іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим Договором та чинним законодавством України.

У пункті 5.1. Іпотечного договору сторони погодили, що Іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог в рахунок Предмету іпотеки у випадках невиконання основного зобов`язання, або порушення порядку його виконання, та інших випадках, передбачених основним зобов`язанням, цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 5.4. Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

У п. 6.3. Іпотечного договору сторони погодили, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Разом із цим, згідно п. 6.2. сторони погодили, що визначений цим розділом спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші, встановлені чинним законодавством України способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. та зареєстровано в реєстрі за №6501.

13 листопада 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна - земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0219.

13 листопада 2020 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу внесено запис про заборону на нерухоме - земельну ділянку, площею 0,50, кадастровий номер :01:004:0219, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, індексний номер 232535383, сформованого 13 листопада 2020 року.

01 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір, згідно пункту 1 якого сторони погодили внести у договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.С. 13 листопада 2020 року за реєстровим №6500 зміни.

Згідно підпункту 1.1. та підпункту 1.2. погодили: підпункт б пункту 2 викласти у такій редакції: «розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше п`ятого лютого 2021 року. Пункт 4 викласти у такій редакції: «При неповерненні суми позики своєчасно (тобто 5 лютого 2021 року) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Всі інші умови Договору позики залишаються без змін.

Відповідно до п. 3 даний договір є невід`ємною частиною договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. 13 листопада 2020 року за №6500.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є. та зареєстровано в реєстрі за №514.

У зв`язку із невиконанням відповідачкою ОСОБА_2 умов договору позики від 13 листопада 2020 року щодо повернення грошових коштів у строк до 05 лютого 2021 року, позивач ОСОБА_1 08 лютого 2021 року направив відповідачці вимогу про виконання грошового зобов`язання (повернення позики), у якій вимагав повернути суму позики не пізніше тридцяти денного строку з дати отримання письмової вимоги. Також, у вказаній вимозі позивач зазначив, що у випадку неповернення позики у сумі 80 000 гривень він змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених прав, у встановленому законом порядку.

Вказана вимога отримана відповідачкою ОСОБА_2 11 лютого 2021 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 24)

Як убачається із наявної у матеріалах справи копії відповіді ОСОБА_2 від 11 лютого 2021 року про розгляд вимоги про виконання грошового зобов`язання (повернення позики), відповідачка повідомила позивача про неможливість виконати зобов`язання з приводу повернення грошових коштів у сумі 80 000 гривень, у зв`язку із фінансовою скрутою, однак, зобов`язалась повернути вказані грошові кошти в термін до 05 червня 2021 року. Також, зазначила, що, оскільки має намір погасити отриману позику заперечує проти звернення стягнення на іпотечне майно - земельну ділянку.

У зв`язку із невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики розмір якої становить 80000 гривень, позивач просить позов задовольнити шляхом звернення стягнення та визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із вимогами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Вимогами частини першої статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідачка не виконала своїх зобов`язань по поверненню суми позики в розмірі 80000 гривень у визначений договором позики від 13 листопада 2020 року термін, тобто до 05 лютого 2021 року.

Обумовлена сторонами договору іпотеки заставна вартість предмету іпотеки, відповідно до умов п. 1.3. договору іпотеки, складає 80 000 гривень.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», передача іпотеко- держателю права власності на предмет іпотеки може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

У пункті 5.4. Іпотечного договору сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом судового врегулювання.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 39 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 11 грудня 2013 року при розгляді справи № 6-124цс 13 зробив висновок, відповідно до якого, виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Отже, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки яке ототожнюється зі способом звернення стягнення. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦПК України має право вимагати застосування його судом.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідачкою не виконано умови договору позики, порушені права позивача підлягають захисту, а тому слід звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:004:0219, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 13 листопада 2020 року у сумі 80 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265, 352-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:004:0219, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 13 листопада 2020 року у сумі 80000 гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1648,60 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 28 квітня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Головуючий суддяЛ. М. Сливка