Справа № 462/6082/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі - Шиманській Я.І., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Погружальської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 2 жовтня 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10 січня 2006 року Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» прийнято його на роботу на посаду територіального менеджера з продажу відділу дитячого харчуваннязгідно до Наказу №2 від 10.01.2006 року. З 01.10.2015 року він виконував обов`язки регіонального менеджера(управителя) із збуту відділу продажу згідно до Наказу №440 від 01.10.2015 року. 09 липня 2020 року працівниками відділу персоналу відповідача у телефонному режимі було повідомлено його про те, що на підприємстві відбувається скорочення штату, у зв`язку із чим прийнято наказ №55 про попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату та зачитано йому попередження про звільнення. Такий наказ не був йому наданий для особистого ознайомлення під розписку, у зв`язку з чим він звернувся до відповідача з листом 20.07.2020 року з проханням надати йому для ознайомлення. Листом №1566 від 22.07.2020 р. йому направлено оригінал попередження про звільнення у зв`язку із скороченням штату та завірену копію наказу №274 від 06 липня 2020 року «Про попередження про вивільнення у зв`язку із скороченням штату» та зазначено, що згаданий у його листі номер наказу «55» є помилковим. Пунктом 3 наказу №274 від 06.07.2020 р. «Про попередження про вивільнення у зв`язку зі скороченням штату» йому доручено протягом періоду попередження, з 06 липня 2020 р. по 08 вересня 2020 р. включно, виконувати роботу дистанційно за місцем проживання або в будь-якому іншому місці за вибором поза приміщеннями ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА», а саме: підготувати детальний письмовий звіт про роботу, виконану ним за попередні 12 місяців щодо зміцнення ділових стосунків із партнерами підприємства, а також підготувати пропозиції щодо перспективних шляхів збільшення об`ємів продажу продукції ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» в умовах сучасного стану споживчого ринку та покроковий план їх здійснення. Аналогічна вимога міститься у попередженні про звільнення за скороченням штату.Таким чином, фактичне ознайомлення із наказом №274 від 06.07.2020 р. «Про попередження про вивільнення у зв`язку зі скороченням штату» та попередженням про звільнення за скороченням штату відбулося після отримання листа №1566 від 22.07.2020 p., що свідчить про недотримання відповідачем встановленого ч.1 ст. 49-2 КЗпП України двомісячного строку попередження працівника про наступне звільнення.08 вересня 2020 р. на вимогу відповідача він прибув у відділ кадрів за адресою м. Львів, аул. Ткацька, 10, де йому був вручений наказ №378 від 07.09.2020 «Про звільнення», згідно якого його звільнено 08.09.2020 у зв`язку зі скороченням штату (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Також його було повідомлено про те, що не існує вакантних посад, які йому можуть бути запропоновані, однак у період попередження його про звільнення були опубліковані на сайті відповідача вакансії, які відповідають його посаді. Вважає, що звільнення відбулося всупереч вимогам закону та нормативно-правових актів, що регулюють трудові відносини, чим порушені його законні права. Просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» від 07.09.2020р за №378 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити його на посаді Регіонального менеджера управителя із збуту (відділ продажу) з 09.09.2020 р. та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 09.09.2020 р. по день поновлення на роботі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та додав, що працівники підприємства знали про скорочення штату, він також був обізнаний, оскільки то обговорювалось між працівниками. Працівникам вручались накази. 6 липня 2020 року в нього був контакт з працівником ОСОБА_3 , в якій був виявлений ковід. Він разом з іншими працівниками пішов здавати тест в приватну лабораторію. Там до нього підійшли працівники підприємства, які зачитали та намагались вручити йому наказ- попередження про звільнення, сказали підписати, однак він відмовився його підписувати та отримувати. Він розумів, що то стосується його звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників. Через день він отримав негативні результати тесту. Потім він був на самоізоляції, до 9 липня працював дистанційно. 8 липня його в телефонному режимі повідомили знов про звільнення та запропонували приїхати 9 липня 2020р. у Київ у головний офіс для зустрічі з керівництвом. Дзвонила саме директор відділу персоналу о 8.20 год., зачитувала текст наказу, однак в в нього піднявся тиск, був 5 днів на лікарняному. Коли вийшов з лікарняного його 20 серпня 2020 р. знов запросили до Києва. Він завжди повідомляв, що знаходиться на самоізоляції, працює дистанційно. Він середньо володіє англійською мовою, може виконувати обов`язки вакантних посад. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підримала позовні вимоги, зазначила, що попередження про звільнення було несвоєчасним, не було запропоновано іншої посади. Попередження біля медичної установи про звільнення не може бути визнано належним. Позивач визнає, що розмова про звільнення відбулась 9 липня 2020 р. Крім того позивачу не було запропоновано вакантні посади. Вважає, що звільнення відбулося з порушенням законодавства, просила задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги, зазначила, що ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» 3 липня прийняло рішення про скорочення численності штату, оскільки відділ продажу працював неефективно. Вирішили звільнити працівників, провести реструктуризацію. Позивач не один, якій підлягав звільненню, його неодноразово викликали для вручення наказу. 6 липня 2020 року він, як і інші працівники, мав прибути до Києва за викликом керівництва, отримати наказ. Однак до Києва прибули не всі працівники, група працівників пішли здавати тест на короно вірусну хворобу. Біля мед центру йому було зачитано наказ про звільнення, йому намагались вручити однак він категорично відмовився його отримувати. В нього було достатньо часу, щоб з ним ознайомитись, оскільки здача тесту однієї особи потребує 15 хв., працівників було багато. Хоча він свідомо не захотів його брати, усвідомлюючи суть наказу. 8 липня по телефону його також запрошували до Києва, повідомляли про звільнення, зачитували повністю наказ. Він обіцяв приїхати 9 липня об 11.00год. однак не приїхав. Вакантні посади, які б відповідали посаді позивача, були відсутні. 98% посад потребували вільного володіння англійської мови, однак позивач володіє англійською мовою середньо, про що він сам зазначив. Переважне право не застосовується, оскільки всі менеджери були звільнені. Скорочення численності штату було обумовлено тим, що на 38% впав рівень продажу товару. Вважає, що порушень трудового законодавства не відбулося, просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають відмові з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП передбачена можливість звільнення працівника у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з правилами ст..49-2 КЗпП про наступне звільнення працівник має бути персонально попереджений не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штат працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що Наказом ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» № 2 від 10 січня 2006року позивача ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду Територіального менеджера з продажу у Відділі дитячого харчування.

Наказом ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» від 01 жовтня 2015 року позивача ОСОБА_1 переведено на посаду «Регіонального менеджера (управителя) із збуту Відділ продажів» з визначеним робочим місцем за адресою: м. Львів, вул. Ткацька, 10 .

Наказом ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» № 270 від 03 липня 2020 року «Про скорочення штату» у зв`язку із змінами в організації діяльності ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» та необхідністю покращити ефективність та організаційну структуру наказано скоротити штат працівників, виключивши зі штатного розпису ряд посад, серед яких зазначена посада Регіонального менеджера (управителя) із збуту (Відділ продажу), також наказано зменшити чисельність працівників на деяких інших посадах, затвердити новий штатний розпис, попередити працівників, які займають відповідні посади, про їх наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штату в порядку, встановленому законодавством; запропонувати працівникам, посади яких скорочуються, відповідні вакантні посади, якщо такі є у наявності.

Згідно до Наказу № 274 «Про попередження про вивільнення у зв`язку зі скороченням штату» відповідно до Наказу про скорочення штату № 270 від 06 липня 2020 року попереджено позивача ОСОБА_1 , який займає посаду Регіонального менеджера (управителя) із збуту (Відділ продажу) у ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» про його наступне вивільнення 08 вересня 2020 року у зв`язку із скороченням штату (пункт 1 статті 40 КЗпП) з врахуванням права на переважне залишення на роботі. Також запропоновано позивачу, посада якого скорочується, відповідні вакантні посади (за наявності) та доручено позивачу протягом періоду попередження (з 06 липня 2020 року по 08 вересня 2020 року) виконувати роботу дистанційно (за місцем проживання, або в будь-якому іншому місці за вибором, а саме підготувати детальний письмовий звіт про роботу, виконану ОСОБА_1 за попередні 12 місяців щодо зміцнення ділових стосунків із партнерами підприємства, а також підготувати пропозиції щодо перспективних шляхів збільшення об`ємів продажу продукції ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» в умовах сучасного стану споживчого ринку та покроковий план їх здійснення.

Як вбачається з додатку до Попередження про звільнення за скороченням штату відповідно до Наказу № 274 від 06 липня 2020 року на даний момент у ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» не існує відповідних вакантних посад, які можуть бути запропоновані працівникові ОСОБА_1 .

Наказ про попередження № 274 підписаний керівником служби безпеки Публічного акціонерного товариства «Львівська кондитерська фабрика «Світоч» Абрамяном Андрієм Юрієвичем, що діяв на підставі довіреності від Товариства № 66/2020-UA11 від 06 липня 2020 року .

В судовому засіданні було встановлено, що позивач в телефонному режимі був повідомлений про Наказ про скорочення та у зв`язку з цим про необхідність прибуття 6 липня 2020 року у в Головний офіс м. Києва. Однак позивач відмовився від прибуття.

Згідно до Акту від 6 липня 2020 року ТОВ «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» вбачається, що 6 липня 2020 року о 09.59год. позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з Наказом №274 від 6 липня 2020 року про звільнення у зв`язку із скороченням штату в присутності 3-х свідків біля входу в медичний центр «Пліч-О-Пліч», однак позивач відмовився отримувати його.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував про таку обставину, як ознайомлення та вручення йому Наказу про його звільнення саме 6 липня 2020 року біля медичного центру та про свою відмову від його отримання, при цьому повністю розуміючи та усвідомлюючи зміст наказу. Також позивач відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з ним.

Таким чином, суд вважає, що фактичне ознайомлення ОСОБА_1 із наказом №274 від 06.07.2020 р. «Про попередження про вивільнення у зв`язку зі скороченням штату» та попередженням про звільнення за скороченням штату відбулося саме 6 липня 2020 року, оскільки відбулося з дотриманням правил діловодства, та свідчить про дотримання відповідачем встановленого ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України двомісячного строку попередження працівника про наступне звільнення.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №676/1679/18 від 25 вересня 2019 року.

Повторні ознайомлення позивача з Наказом про звільнення по телефону 8 липня 2020 року, що не заперечувалось сторонами по справі, та скерування позивачу наказу листом 22.07.2020 року суд не приймає до уваги, оскільки на той час позивач вже знав про своє звільнення, оскільки був вже з ним ознайомлений з дотриманням всіх вимог законодавства та діловодства. Суд вважає, що позивач свідомо своїми діями чинив перешкоди в отриманні наказу про звільнення, намагаючись відтермінувати його виконання. Той факт, що він, не дивлячись на неодноразові вимоги керівництва про його явку в офіс, тільки 8 вересня 2020 року з`явився в Головний офіс, підтверджує таку його поведінку, його наміри.

Згідно до Наказу ТОВ «НЕСТЛЕ Україна» №378 від 7.09.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади Регіонального менеджера (управителя) із збуту (відділ продажу) 8.09.2020 року у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України.

Розглядаючі питання про те, чи було дотримано переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників та чи була запропонована позивачу інша посада в установі відповідача, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 травня 2016 року №6-3048цс15, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належним чином виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну посаду, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Частиною першою ст. 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництваі праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається вказаним у переліку (ч.2 ст.42 КЗпП України). Тобто, застосування положень ст.42КЗпП України можливе серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Враховуючи, що позивачем проведено скорочення посади Регіонального менеджера (управителя) із збуту у Відділі продажу та припинення трудових відносин зі всіма працівниками, які займали таку посаду, застосування у такому випадку положень ст.42 КЗпП України є помилковим. Разом із тим, повноваження щодо призначення та визначення обсягу необхідної кваліфікації працівника на ту чи іншу посаду належить власнику або уповноваженому ним органу. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справу № 756/5243/17 (провадження № 61-47646св18).

З огляду на те, що звільнення позивача проведено із дотримання вимог закону і дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, наявні докази про те, що позивач попереджувався за 2 місяці про наступне вивільнення - суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними.

Таким чином, позов підлягає відмові у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТЛЕ УКРАЇНА» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 27.04.2021року

Суддя: Н.М.Румілова