Справа № 523/6050/21
Провадження №2/523/3364/21
У Х В А Л А

13.05.2021 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Одночасно із зверненням до суду з даним позовом позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про забезпечення позову. Обгрунтовуючи вимоги поданої заяви, позивач вказує на те, що 05.03.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу грошові кошти в розмірі 100000 грн., про що ОСОБА_2 було надано відповідну розписку. Починаючи з вересня 2020 року ОСОБА_1 неодноразово зустрічалася із відповідачем та просила повернути борг, попереджаючи про звернення до суду з позовом. Однак, відповідач не повертає борг посилаючись на скрутне матеріальне становище. При укладені договору позики ОСОБА_2 повідомляла позивача про те, що їй належить на праві приватної власності житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок якої у разі настання негативних наслідків може відшкодувати борг та договором позики та надала позивачу копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Нещодавно від спільних знайомих ОСОБА_1 довідалася про те, що ОСОБА_2 планує виїхати на постійне місце проживання за межі території України в країну Ізраїль, у зв`язку з чим виставила на продаж свою квартиру, додатковим підтвердження чого слугує оголошення з Інтернет сайту DOM.RIA.com.

Оскільки, ОСОБА_2 не виконала свого зобов`язання за договором позики та враховуючи вищевикладені обставини у позивача є обгрунтовані побоювання, що ОСОБА_2 вчинить дії направлені на відчуження належної їй квартири, після чого виїде на постійне місце проживання в іншу квартиру, що зробить неможливим виконання рішення суду, просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт в межах ціни позову у сумі 107827,00грн. на нерухоме майно, а саме на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, позивач вказує на те, що від спільних з відповідачем знайомих довідалася про те, що ОСОБА_2 планує виїхати на постійне місце проживання за межі території України в країну Ізраїль, у зв`язку з чим виставила на продаж свою квартиру, додатковим підтвердження чого слугує оголошення з Інтернет сайту DOM.RIA.com.

Суд констатує, що в підтвердження викладеної обставини, позивачем долучено до матеріалів заяви копію скріншоту оголошення з Інтернет сайту DOM.RIA.com про продаж житлової квартири по АДРЕСА_2 .

Однак, суддя не може взяти до уваги вказану вище копію скріншоту оголошення з Інтернет сайту DOM.RIA.com як належний та достовірний доказ існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду у цивільній справі, оскільки така не підтверджує дійсних обставин, на якій посилається позивач, а саме того факту, що здійснюється продаж саме квартири, що належить ОСОБА_2 .

Окрім того, ОСОБА_1 до матеріалів позову додала копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (дата витягу 12.02.2007 року), яким підтверджується факт належності ОСОБА_2 на праві приватної власності житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, копія вказаного витягу, сформованого 12.02.2007 року, та, із тверджень позивача наданого їй ОСОБА_2 при укладенні договору позики 05.03.2020 року, не підтверджує факту належності даної квартири відповідачу на день звернення до суду з даним позовом, тоді як вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно може порушити права інших осіб на володіння та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суддя вважає, що позивач ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не навела достатнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, вчинення ОСОБА_2 дій, які дають підстави вважати про її намір відчужити житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та самого факту належності ОСОБА_2 вказаної житлової квартири на сьогоднішній день, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали заяви, враховуючи те, що ухвала про забезпечення позову по своїй суті є виконавчим документом, приходжу до переконання, що подана позивачем ОСОБА_1 заява про забезпечення позову є необґрунтована, не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер