ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/440/20 Номер провадження 22-ц/814/2270/21Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

секретаря Міщенко Я.О.,

за участю:представників : позивача Кінаш Т.В.,відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Полтаві в режимі відеоконференції за допомогою системи EasyCon цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-ресурси» за участі третьої особи Міністерства внутрішніх справ України, про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні

за апеляційними скаргами адвоката Губського Руслана Вікторовича в інтересах голови ліквідаційної комісії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-ресурси» Єфіменко Олександра Анатолійовича

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2021 року, прийнятого під головуванням судді Хіневич В.І. в м. Кременчук із складанням повного тексту рішення 11 лютого 2021 року

та на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року, прийняту під головуванням судді Хіневич В.І. в м. Кременчук,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до районного суду з даним позовом. Зазначала, що на підставі контракту від 16 лютого 2009 року між нею та Міністерством внутрішніх справ України її було призначено на посаду директора Державного підприємства МВС України «Полтава-Інформ-Ресурси».

31 березня 2015 року її звільнено з посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Однак, на день звільнення із нею не було проведеного повного розрахунку по заробітній платі та не було видано трудову книжку, у зв`язку із чим просила стягнути із відповідача 24 886,67 грн. заборгованості з виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції станом на 31.07.2019 року та 296 675,84 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2015 року по 31.07.2019 року. Рішення в частині стягнення заборгованості із заробітної плати за дин місяць просила допустити до негайного виконання. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року задоволено клопотання представника позивача про заміну відповідача.

Змінено у даній справі відповідача - Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурс» на належного Голову ліквідаційної комісії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурс» - Єфіменко Олександра Анатолійовича.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Голови ліквідаційної комісії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурс" Єфіменка Олександра Анатолійовича на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 24 886 грн. 67 коп. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 296 675 грн. 84 коп.

Стягнуто з Голови ліквідаційної комісії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурс" Єфіменко Олександра Анатолійовича на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи в сумі 2800 грн. та судовий збір в сумі 2966,75 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду про стягнення заборгованості заробітної плати за один місяць.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем доведено наявність заборгованості з виплати заробітної плати.

Ухвалу та заочне рішення оскаржив адвокат Губський Р.В. в інтересах голови ліквідаційної комісії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-ресурси» Єфіменко О.А., який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати в частині заміни сторони справі та відмовити позивачу у задоволенні клопотання про заміну сторони та скасувати рішення прийнявши нове, яким відводити задоволенні позову.

Вважає, що всі вимоги у справі мають заявлятися до юридичної особи Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-ресурси», тому заміна відповідача на фізичну особу Голову ліквідаційної комісії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурс» - Єфіменко О.А. є неправомірною, оскільки останній не має відношення до боргів підприємства, а наділений повноваженнями щодо управління справами ДП МВС «Інформ-ресурси» і не може бути самостійним учасником справи, якщо спір стосується підприємства.

Крім того зазначає, що визначений судом до стягнення розмір середнього заробітку за період затримки є неспівмірним зі встановленим розміром заборгованості та характером цієї заборгованості, адже ОСОБА_2 була керівником підприємства і мала відповідати за організацію бухгалтерського обліку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги на рішення суду з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом Міністерства внутрішніх справ по особовому складу №521 о/с від 24.03.2009 року ОСОБА_2 призначено на посаду директора з 16 лютого 2009 року на підставі контракту № 22.

Наказом Державного підприємства МВС України «Полтава-Інформ-Ресурси» №1к від 31 березня 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади директора з 31 березня 2015 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

03 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Керівника Міністерства внутрішніх справ із заявою, в якій просила здійснити із нею повний розрахунок при звільненні, в тому числі заборгованості по заробітній платі за 2014-2015 роки, середній заробіток за час прострочення виплати заробітної платні, повернути їй трудову книжку, однак вимоги не були задоволені, що змусило її звернутися до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд своє рішення мотивував тим, що заробітна плата позивачу на момент її звільнення була нарахована, але фактично не виплачена, що дало суду підстави для стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 24 886 грн. 67 коп. та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2015 по 31.07.2019 в сумі 296 675 грн. 84 коп., що вважав підтверджується висновком експерта.

Колегія суддів не може повністю погодитись з даним висновком.

Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст.117 КЗпП відповідальність.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалась на відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 01.02.2018 рік, наданих Державною податковою інспекцію, згідно яких ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 1 квартал 2015 року було нараховано ДП МВС «Полтава-Інформ-Ресурси 13 837 грн. 86 коп., виплачено 3729,49 грн. ( т.1,а.с.32).

Суд першої інстанції, стягуючи заборгованість по заробітній платі та середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні, керувався висновками експертного дослідження експерта Ліхтіної Л.Р. № 10 від 21 листопада 2019 року (т.1, а.с.45-49), не перепровіривши їх та не давши належну оцінку.

Колегія суддів, виходячи з приписів ст.ст.89,110 ЦПК України, вважає помилковим твердження районного суду про наявність заборгованості по заробітній платі в сумі 13837,86 грн., адже за даними ДПІ ОСОБА_2 виплачено 3729,49 грн., то сума заборгованості становить 13837,86 грн. - 3729,49 грн. =10108,37 грн., яка підлягає стягненню з врахуванням податків та інших обов`язкових платежів до бюджету.

Законом України Про індексацію грошових доходів населення встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення (заробітна плата) у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних та демографічних груп населення і проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка ( з 24.12.2015 року- 103%).

Індекс інфляції, визначений експертним дослідженням, за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2019 року склав 1,797, то заборгованість по заробітній платі становить 18164,74 грн., яка і підлягає стягненню на корить позивача з врахуванням податків та інших обов`язкових платежів до бюджету.

Відносно визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів виходить з приписів постанови від 26 червня 2019 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), в якій ВП відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням №6-113цс16. ВП Верховного Суду прийшла до висновку, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Тому ВП Верховного Суду зазначила, що ці критерії можуть визначатися судом під час розгляду конкретної справи з урахуванням установлених у ній обставин.

На думку ВП Верховного Суду, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

-розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором,

-період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника,

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Виходячи з наведеного та обставин даної справи, розміру заборгованості по заробітній платі у сумі 10108,37 грн., приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 працювала директором Державного підприємства МВС України «Полтава-Інформ-Ресурси», в обов`язки якої входило здійснення контролю за своєчасністю виплати заробітної плати, з даних питань після звільнення 31 березня 2015 року позивач тільки через три роки звернулась до відповідача, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру відшкодування сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 18 тис.грн. ( з врахуванням податків та інших обов`язкових платежів до бюджету).

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення сум заборгованості з Голови ліквідаційної комісії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурс" Єфіменка О.А. та даючи оцінку судовому рішенню в цій частині виходить з наступного :

Відповідно до даних реєстру Міністерства юстиції України, Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Полтава-Інформ-Ресурси припинено шляхом приєднання та визначено його правонаступника Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», яке перебуває в стані припинення шляхом його ліквідації. Головою ліквідаційної комісії визначено Єфіменка О.А.

Відповідно до частин першої, третьої ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частина 4 ст.105 цього ж Кодексу визначає, що до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є безпосередньо юридична особа - Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурс", інтереси якої представляє Єфіменко О.А.

Таким чином, стягнення заборгованості слід проводити саме із вказаної юридичної особи.

За таких обставин, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

У частині першій статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають відшкодуванню витрати позивача за проведене експертне дослідження в сумі 187 грн. та 352,11 грн. по сплаті судового збору.

Апеляційне провадження на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року підлягає закриттю, як помилково відкрите, так як оскаржувана ухвала не входить до переліку ухвал, визначених ст.353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Керуючись ст.ст. 353,367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Губського Руслана Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурс" на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції в сумі 18 164,74 грн. ( з врахуванням податків та інших обов`язкових платежів до бюджету) та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 18 000грн. ( з врахуванням податків та інших обов`язкових платежів до бюджету).

Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурс" на користь ОСОБА_2 витрати за проведене експертне дослідження в сумі 187 грн. та 352,11 грн. по сплаті судового збору.

Апеляційне провадження на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.10.2021 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль