Справа № 193/455/21
Провадження № 2-з/193/8/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

29 квітня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Томинця О.В.,

при секретарі судового засідання Хомич Н.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Софіївка заяву представника позивача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , - адвоката Каправчука Володимира Леонідовича, про забезпечення позову у цивільній справі № 193/455/21,

В С Т А Н О В И В:

28.04.2021 представник позивача Каправчук В.Л., який діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державний реєстратор виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області Коваль С.А. та Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання договору оренди землі укладеного 10 грудня 2018 року між відповідачами недійсним та скасування його державної реєстрації.

Разом з позовною заявою представник позивача надав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказав, що в квітні 2021 року ФОП ОСОБА_2 дізнався про те, що ОСОБА_3 всупереч умовам укладеного 01.11.2011 та діючого на даний час з позивачем договору оренди земельної ділянки, площею 2,1585 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :01:001:0048, яка розташована на адміністративній території Девладівської об`єднаної територіальної громади Софіївського району Дніпропетровської області, що зареєстрований у Софіївському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 27.06.2012 за № 01361, уклав договір оренди цієї ж земельної ділянки від 10.12.2018, б/н, з іншим орендарем ФОП ОСОБА_4 , дата державної реєстрації права (у державному реєстрі прав) 21.12.2018, номер запису про право 44780589, орган, що здійснив реєстрацію права (у державному реєстрі прав) державний реєстратор виконавчого комітету Апостолівської міської ради Дніпропетровської області Коваль С.А., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 254277368.

Крім того, як пояснив під час судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 на спірній земельній ділянці позивача проведений значний обсяг підготовчих польових робіт таких як внесення добрив, дискування для посіву у найближчі дні сільськогосподарських культур позивача, зокрема соняшника, тобто земельна ділянка використовується останнім за цільовим призначенням. Для проведення вищевказаних польових робіт позивачем були понесені певні витрати. У зв`язку з смертю 22.11.2013 попереднього орендодавця ОСОБА_5 її спадкоємцю, а відтак новому власнику орендованої земельної ділянки, відповідачу-1 ОСОБА_3 , справно виплачується позивачем орендна плата.

На думку позивача, належне забезпечення позову можливе шляхом заборони ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, пов`язані з володінням чи користуванням зазначеною вище земельною ділянкою, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур, збір врожаю та будь-які інші дії (роботи чи заходи), пов`язані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити поновлення його порушених прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки такий захід необхідно застосувати з метою забезпечення виконання умов договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.11.2011 між позивачем та ОСОБА_5 , а також з метою недопущення збитків, які будуть завдані позивачеві у разі неможливості використання даної земельної ділянки за її цільовим призначенням з вини відповідачів, зважаючи на те, що відповідач-2 його попереджав про наміри використовувати спірну земельну ділянку вже цієї весни.

Крім того, позивач вважає, що доцільним також буде забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за цивільним позовом, вчинення реєстраційних дій та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-яких відомостей щодо речових прав, похідних від права власності, щодо спірної земельної ділянки.

Доцільність встановлення такого виду забезпечення позову обґрунтовується тим, що відповідачі в будь-який момент розгляду справи у суді можуть припинити право оренди відповідача 2 ФОП ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку та здійснити реєстрацію права оренди на таку ділянку з ФОП ОСОБА_4 знову на підставі нового договору або з іншим орендарем. Таким чином, зникне предмет позову та розгляд справи стане недоцільним та неефективним.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду».

За змістом ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Між тим, як установлено під час судового розгляду даної заяви, як ФОП ОСОБА_2 так і ФОП ОСОБА_4 мають право здійснювати господарську діяльність на одній і тій же земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0048, на підставі різних договорів оренди земельної ділянки.

Так, матеріалами справи встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 10.12.2018 був укладений в період дії попереднього договору оренди цієї ж земельної ділянки, що підписаний 01.11.2011 між позивачем та попередньою землевласницею ОСОБА_5 строком на 10 років. За змістом положень п. 40 вказаного договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов та розірвання цього договору. Вказані договори до цього часу не розірванні за судовим рішеннями недійсними не визнані, а відтак є чинні. Наразі оскаржується договір оренди цієї землі укладений саме з ФОП ОСОБА_4 10.12.2018.

Обставини реєстрації оспорюваного правочину оренди землі за наявності чинного попереднього договору оренди цієї земельної ділянки, укладеної вже з іншим орендарем, підлягають встановленню лише під час безпосереднього розгляду даної цивільної справи по суті.

Суд зазначає, що дана заява розглядається саме напередодні весняно-польових робіт і наразі, за твердженням представника позивача, сільськогосподарськими культурами ще не засіяна, грунт лише підготовлений для виконання цих робіт. Відтак, з метою визначеності між двома орендарями з приводу того, хто ж них має право на користування вищевказаною земельною ділянкою, суд з врахуванням того, що договір оренди цієї земельної ділянки був укладений з ФОП ОСОБА_2 раніше, і саме він останні 9 років здійснював її обробіток, тобто використовував її за цільовим призначенням згідно договору оренди термін якого на час розгляду справи ще не закінчився і до цього часу виконав необхідні підготовчі весняно-польові роботи для засівання землі, вважає за доцільне на час розв`язання даного спору заборонити ФОП ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, пов`язані з користуванням спірною земельною ділянкою, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур та будь-які інші дії (роботи чи заходи), пов`язані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Однак, суд доходить висновку, що застосування такого ж способу забезпечення позову і відносно відповідача-1 ОСОБА_3 , який є власником цієї землі, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки останній не претендував на користування належною земельною ділянкою, про що свідчить передача ним в оренду земельної ділянки для сільськогосподарських потреб згідно відповідного правочину від 10.12.2018 з ФОП ОСОБА_4 , в зв`язку з чим заява про забезпечення позову в цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно заборони до набрання законної сили судовим рішенням вчиняти реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які відомості про речові права, похідні від права власності, щодо спірної земельної ділянки, суд зазначає таке.

Застосовані заходи забезпечення позову неповинні перевищувати обсягу пред`явлених позивачем позовних вимог, тобто мають бути співмірними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні відправа власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Оскільки спір виник лише щодо права оренди земельної ділянки, заборона вчиняти будь-які інші реєстраційні дії обмежує відповідача-1 ОСОБА_3 , як власника земельної ділянки, у праві розпоряджатись належною йому земельною ділянкою на свій розсуд (наприклад відчужити її). Тому такі заходи забезпечення позову не відповідають принципу співмірності.

Недотримання справедливого балансу (співмірності) при втручанні в право власності є порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах закону порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, суд у разі ухвалення рішення, яке обмежує процесуальні права учасника справи (вирішуючи питання про забезпечення позову), має врахувати, що таке обмеження повинно бути дійсно необхідним та ефективним для забезпечення виконання рішення в майбутньому, з одного боку, але не повинно тягнути за собою невиправданих обтяжень для осіб, процесуальні права яких обмежуються, з іншого боку.

З урахуванням того, що спір виник лише стосовно права на оренду земельної ділянки, то заборону державному реєстраторові у проведенні реєстраційних дій із земельною ділянкою необхідно обмежити лише забороною реєстрації права оренди на неї.

Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі № 531/422/19 (провадження № 61-10587св19).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. ч. 6, 7 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково.

До набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №193/455/21 за результатами розгляду позовної заяви - вжити заходи забезпечення позову.

Заборонити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, пов`язані з користуванням земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0048, площею 2,1585 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ - 01.01), яка знаходиться на адміністративній території Девладівської об`єднаної територіальної громади Софіївського району Дніпропетровської області, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур та будь-які інші дії (роботи чи заходи), пов`язані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії щодо оренди спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0048, площею 2,1585 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ - 01.01), яка знаходиться на адміністративній території Девладівської об`єднаної територіальної громади Софіївського району Дніпропетровської області.

У задоволені решти вимог заяви - відмовити.

Копію ухвали направити органу, який здійснює реєстрацію речових прав на нерухоме майно, для виконання та сторонам - для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 30.04.2020.

Суддя О.В. Томинець