Справа № 167/109/21
Номер провадження 2/167/115/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Наумчука І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1159 грн. щомісячно, присуджених згідно із рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року.

Позов обґрунтовує тим, що з 2001 року позивач з відповідачем перебував у шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 4 липня 2018 року розірвано. Сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року збільшено розмір аліментів, стягнутих з позивача в користь відповідача за рішенням цього ж суду від 29 листопада 2018 року, - до 1159 грн. на кожну дитину. З серпня 2020 року дочка ОСОБА_3 проживає з позивачем, навчається у комунальному закладі загальної середньої освіти «Луцький інституційний ліцей № 8», тому усі витрати на її утримання несе позивач. Враховуючи зазначене, просить припинити стягнення з нього аліментів в користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, давав пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Крім цього, з його пояснень слідує, що дочка ОСОБА_3 проживає разом з ним, проте деколи ночує у своєї матері - відповідача у цій справі. Позивач працює водієм, тому зазвичай у будні дні перебуває в рейсах, а вдома - лише на вихідних. Коли його немає, то дочка вдома залишається сама, деколи до неї приїжджає батько позивача. Кожного дня позивач перераховує ОСОБА_3 приблизно 100-150 грн. на проїзд до навчального закладу в м. Луцьку, харчування та інші витрати. Дохід позивача складає 20-25 тисяч гривень щомісячно. Окрім сплати аліментів, витрачає на утримання доньки ОСОБА_3 приблизно 5-6 тисяч гривень на місяць. У березні-квітні 2021 року дочка ОСОБА_3 більше проживала у відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог. З її пояснень слідує, що дочка ОСОБА_3 перебуває на її утриманні, вона купує їй одяг, кожного дня дає кошти на проїзд у сумі 70 грн., придбала новий мобільний телефон. Вона також несе витрати, пов`язані з навчанням дочки ОСОБА_3 . Оскільки позивач ОСОБА_1 у будні дні в рейсах, то дочка харчується у неї, допомагає доглядати менших дітей та зазвичай залишається ночувати у неї вдома.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, показання свідка, дослідивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

З копії рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 4 липня 2018 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані сторони.

Копією рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року стверджено про збільшення розміру аліментів, стягнутих за рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 29 листопада 2018 року, із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 на дітей, зокрема й ОСОБА_3 , до 1159 гривень щомісячно, але в розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями Сімейного Кодексу України (далі - СК) закріплено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо їхньої спільної дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК).

Нормою ч. 3 ст. 181 СК передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК) якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналіз вказаних приписів законодавства свідчить про те, що обставинами, які підлягають доказуванню у даній справі, є зокрема зміна місця проживання дитини (проживання з платником аліментів після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів або збільшення їх розміру), а також перебування дитини на його повному утриманні.

Під час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_3 пояснила суду, що проживає у

м. Рожищі та навчається у м. Луцьку, тому кожного дня їздить туди на заняття. Кошти на проїзд дає відповідач у сумі 70 грн. кожного дня. Позивач перераховує на картку свідку приблизно 50-100 грн. один раз на п`ять днів для «кишенькових витрат», які вона зазвичай витрачає на придбання чіпсів, сухариків тощо. Свідок допомагає своїй мамі доглядати за меншими дітьми. Коли батько в рейсах, то харчується і ночує у відповідача. Разом з тим, періодично ночує у будинку свого батька - позивача ОСОБА_1 . Додала, що ОСОБА_2 придбала їй мобільний телефон та кросівки. Деякий одяг їй купує ОСОБА_1 . Протягом усього часу ОСОБА_3 проживала з матір`ю, а останніх півроку - частково в батька.

Згідно із частинами 1, 2, 6 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10 листопада 2020 року № 2801, до складу сім`ї/зареєстрованих на АДРЕСА_1 , входять, зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно з копією акту від 10 листопада 2020 року № 48 вбачається, що у АДРЕСА_1 , з серпня 2020 року проживає ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 .

Однак, з наданих у судовому засіданні пояснень сторін та показань свідка вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає на АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 - на АДРЕСА_2 . Дочка ОСОБА_3 періодично проживає у будинку позивача та у квартирі відповідача. У березні-квітні 2021 року дочка ОСОБА_3 більше проживала у квартирі ОСОБА_2 .

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 фактично проживає як з позивачем, так відповідачем. Доказів, які б свідчили про постійне проживання дочки ОСОБА_3 з кимось одним із батьків, судом не здобуто.

Копією довідки від 14 грудня 2020 року № 201 стверджено, що ОСОБА_3 навчається в комунальному закладі загальної середньої освіти «Луцький інституційний ліцей № 8» в 11-Г класі заочної форми.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З виписки по рахунку № НОМЕР_2 від 27 квітня 2021 року вбачається, що за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року позивач ОСОБА_1 перерахував дочці ОСОБА_3 кошти в загальній сумі 4743 грн. (у жовтні 2020 року - 378 грн., у грудні 2020 року - 675 грн., у січні 2021 року - 1170 грн., у лютому 2021 року - 900 грн., у березні 2021 року - 1385 грн., у квітні 2021 року - 235 грн.).

Такі суми надання позивачем утримання дочці ОСОБА_3 , виходячи із законодавчовизначених мінімальних гарантованого та рекомендованого розмірів аліментів для дитини відповідного віку, вочевидь не свідчать про її повне перебування на утриманні ОСОБА_1 . Інших доказів, які б підтверджували перебування дочки ОСОБА_3 на повному утриманні батька, а також надання утримання ОСОБА_3 в інший спосіб (придбання одягу, продуктів харчування, навчального приладдя тощо), позивачем до суду не подано. ОСОБА_1 також не доведено належними та допустимими доказами розміру витрат у сумі 5-6 тисяч грн. на місяць, які він несе у зв`язку з утриманням дитини

ОСОБА_3 . Вказаною випискою по рахунку та поясненнями неповнолітньої ОСОБА_3 спростовуються доводи позивача про перерахування їй коштів у сумі 100-150 грн. щодня. Отже, під час розгляду справи судом не встановлено, що позивач ОСОБА_1 самостійно утримує дитину ОСОБА_3 . Сторони обоє забезпечують дочку ОСОБА_3 .

За таких обставин під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження зазначені у позовній заяві підстави для припинення стягнення аліментів, а саме постійне проживання дочки ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 та її перебування на повному утриманні позивача.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд зауважує, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (частини 1, 2 ст. 179 СК).

Таким чином, з урахуванням інтересів дитини, зважаючи що позивачем не доведено належними та допустими доказами відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК зміну обставини, що впливають на визначений розмір платежів, їх тривалість чи припинення, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 142, 259, 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 5 травня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Суддя: В.Б. Требик