РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу № 221/4965/21 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, заступник начальника Волноваського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Вороніна Наталія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 15767 (надалі - Виконавчий напис) про стягнення з неї несплачені в строк грошові кошти за кредитним договором б/н від 12.05.2011 року на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 12.05.2011 року по 01.07.2017 року, у розмірі 67 091,46 грн., у тому числі : заборгованість за тілом кредиту - 4 618,87 грн.; заборгованість за відсотками - 55 251,57 грн.; заборгованість з пені та комісії - 3 550,00 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 3 171,02 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн., усього 68 891,46 грн.

Позивач вважає спірний виконавчий напис таким, що порушує її права та законні інтереси, оскільки кредитну картку отримала у травні 2011 року, строк її дії сплив у травні 2014 року. Стягнення боргу за виконавчим написом вчинено поза межами трирічного строку позовної давності, на застосуванні наслідків спливу якого вона наполягає.

Позивач зазначає, що проживає у зоні проведення АТО, нотаріусом безпідставно стягнута заборгованість з пені/комісії та штрафи, оскільки законом заборонено стягнення пені/комісії та штрафів з осіб, які проживають у зоні проведення АТО.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його вчинення є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, в яку постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п.2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, кредитний договір 02003/05415ВССА від 09.08.2013 року, укладений позивачем з ПАТ «ПЛАТІНУМ БАНК», на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення боргу саме за нотаріально непосвідченим кредитним договором. З цих підстав просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення у разі неявки представника відповідача та третіх осіб.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та заступник начальника Волноваського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Вороніна Н.В. у судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення розгляду справи не подали. За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

13 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 15767 про стягнення з неї несплачені в строк грошові кошти за кредитним договором б/н від 12.05.2011 року на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 12.05.2011 року по 01.07.2017 року, у розмірі 67 091,46 грн., у тому числі : заборгованість за тілом кредиту - 4 618,87 грн.; заборгованість за відсотками - 55 251,57 грн.; заборгованість з пені та комісії - 3 550,00 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 3 171,02 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн., усього 68 891,46 грн..

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як зазначалось вище, пунктом 3.1 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, та п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Тобто, наведений у розділі 3 Порядку трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника, а не з виникненням у стягувача права на звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку з невиконанням боржником чи іпотекодавцем в тридцятиденний строк вимоги про усунення порушень, про яку (вимогу) зазначено в пункті 2.3. Порядку.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі відсутнє посилання на конкретні документи, надані відповідачем, а саме засвідчена стягувачом виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, строків її виникнення, є тільки посилання на загальні норми.

Крім того, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, що передбачено також і Порядком № 296/5. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Як вбачається з змісту спірного Виконавчого напису , нотаріус вчинив виконавчий напис 13 жовтня 2017 року, стягнення заборгованості здійснено за період з 12.05.2011 року по 01.07.2017 року, тобто більш 6 років.

Встановлені обставини свідчать, що Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 , поза межами трирічного строку позовної давності, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Роз`яснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112/64483, де в своєму роз`ясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати.

Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р смт. Ольгинка, Волноваського району, Донецької області віднесено до вказаного переліку.

З матеріалів справи вбачається, а саме копії паспорту позивача, що остання зареєстрована та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Разом із тим, у Виконавчому напису, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права , включено заборгованість з комісії та пені, штрафи.

Отже, сам факт наявності діючої норми закону, за якою забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів позивача про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною.

Зазначені обставини безумовно свідчать про те, що кредитна заборгованість не є безспірною, що є самостійною підставою для визнання спірного Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, в яку постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до Переліку документів (надалі - Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено Перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п.2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином, розділ Переліку, який передбачав право вчинення виконавчих написів на підставі договорів, не посвідчених в нотаріальному порядку, втратив свою силу згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2017 року у справі № 826/20084/14.

Згідно ч.1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього дня - 22.02.2017 року, отже і постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратила чинність з цього дня.

За таких обставин суд вважає, що кредитний договір б/н від 12.05.2011 року, укладений позивачем з ПАТ КБ «ПРИВАБАНК», на момент вчинення 13 жовтня 2017 року спірного Виконавчого напису № 15767 вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно, нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за нотаріально непосвідченим кредитним договором, тобто оскаржуваний напис вчинено з порушенням встановленої законом процедури, що є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 13 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 15767, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором номер б/н від 12.05.2011 року, укладеним позивачем з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, ст. ст. 12, 13, 19, 23, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, заступник начальника Волноваського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Вороніна Наталія Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 13 жовтня 2017 року реєстровий № 15767, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ОСОБА_1 несплачені в строк грошові кошти за кредитним договором б/н від 12.05.2011 року на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 12.05.2011 року по 01.07.2017 року, у розмірі 67 091,46 грн., у тому числі : заборгованість за тілом кредиту - 4 618,87 грн.; заборгованість за відсотками - 55 251,57 грн.; заборгованість з пені та комісії - 3 550,00 грн.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500,00 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 3 171,02 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн., усього 68 891,46 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Безрук Т.В.