Справа №463/3134/21
Провадження №2-н/463/530/21
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29 квітня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію

встановив:

Заявник ТОВ «Львівенергозбут» звернулось до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 4494,97 грн.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина третя статті 19 ЦПК України).

Згідно пункту 1 частини першої статі 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Так, пунктами 2, 4, 5 частини другої статті 163 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено, прізвище, ім`я та по батькові боржника та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Вказаним нормам кореспондують положення пункту 4 частини третьої статті 163 ЦПК України, відповідно до якого до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з поданих матеріалів, заявником зазначено про стягнення заборгованості в розмірі 4494,97 грн., однак не долучено належного доказу, який би підтверджував право вимоги заявника на вказана суму. Так, останній долучив до заяви фотокопію екрана монітору, у якій зазначено таку суму, що на думку судді, не є належним підтвердженням права вимоги, оскільки такий документ не може заміняти собою розрахунок заборгованості, у якому зазначають суми та періоди нарахувань плати за житлово-комунальні послуги.

Більше того, у зазначеному розрахунку зазначено про те, що остання проплата богу відбулась 16.06.2017, тоді як згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа заявника зареєстрована лише 25.04.2018.

Зрештою, відсутність інформації про періоди нарахування заборгованості позбавляє суддю можливості визначитись з питанням про пред`явлення цієї заяви в межах строку позовної давності, оскільки за змістом п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя повинен відмовити у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Таким чином, заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України і до такої не подано доказів, на яких ґрунтуються вимоги заявника.

Тому, у видачі судового наказу належить відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електроенергію.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Леньо С. І.