Справа № 732/155/20
Провадження 2/732/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2021 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Карпинської Н.М., секретар Воропаєва К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3-х відсотків та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом і просила стягнути з відповідача на її користь суму інфляційних витрат за прострочення сплати боргу 118506,49 грн та 3% річних від простроченої суми 15070,54 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані посиланням на доведений борг, стягнутий рішенням суду від 06 серпня 2012 року, на розпочате 01 жовтня 2012 року виконавче провадження, яке завершено 13.12.2019 року внаслідок повного виконання боржником судового рішення та сплати боргу у повному обсязі. Період невиконання грошового зобов"язання визначено позивачем із 08.10.2012 по 13.12.2019. Згідно норми статті 625 ЦК України позивач обгрунтовує своє право на 3% річних та інфляційні втрати.

Справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Справа перебувала у провадженні судді Березовського О.Д. із 30.01.2020 по 12.11.2020. У подальшому після припинення повноважень судді Березовського О.Д. після повторного авторозподілу справу передано повноважному складу суду.

Позивач, як і її представник, у жодне судове засідання не з"явились. Заявляли клопотання про розгляд справи без їх участі. Таким чином, розпорядились своїми правами самостійно і участі у судовому засіданні не прийняли.

Представником відповідача подано відзив на позов, долучений до справи на а.с.54-57, у позові просить відмовити, вказуючи на необгрунтованість позовних вимог, суперечність практиці Верховного Суду заявлених розрахунків і строки давності. У попередніх засіданнях представником відповідача заперечення підтримані, в останнє засідання подано клопотання про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, визначивши вимоги і заперечення сторін, встановивши суть правовідносин між ними, а також правову норму, що підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Так, передбачене законом право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3-х процентів річних є способами захисту майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства.

Доведено, що в лютому 2011 року відповідач взяла у позивача борг в сумі 12000 доларів США, а 01.03.2011, віддавши частину коштів в рахунок боргу в сумі 3000 доларів США, написала власноручно розписку, якою визнала решту боргу на суму 9000 доларів США та зобов"язалась повернути їх на протязі року, а у серпні 2012 року було постановлено рішення про стягнення боргу внаслідок невиконання такого зобов"язання із спливом строку.

Частинами 4,6 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.

Визначення грошових зобов`язань в іноземній валюті унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.

Положення ст. 625 ЦК України про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми боргу з урахуванням інфляційних втрат може бути застосоване тільки у разі, якщо валютою виконання зобов`язання є гривня.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами виникли правовідносини на підставі розписки, і саме іноземна валюта була предметом договору. Рішення суду тільки акт як підстава для видачі і оформлення виконавчого документа та початку процедури виконавчого провадження. Проте таке рішення не змінює природи договору між сторонами та його предмету - іноземної валюти.

Тому суд не вправі застосувати до таких грошових зобов`язань положення закону в частині нарахування індексу інфляції. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат задоволенню не підлягають. Відповідні провові висновки містяться у постанові ВС від 22 червня 2020 року у справі № 752/10525/16-ц і мають бути застосовані судом при розгляді наведеної справи.

01 жовтня 2012 року виконавче провадження (а.с.101-106) розпочато, а 13.12.2019 року завершено внаслідок повного виконання боржником судового рішення та сплати боргу за розпискою у повному обсязі шляхом періодичних платежів в межах сум визначених до відрахування.

Поданий позивачем розрахунок 3% річних (а.с.101-106) на суму 13019,20 суперечить матеріалам виконавчого провадження (а.с.121-215), встановленим обставинам та строку пред`явлених вимог. Позивач ухилилась від участі у судових засіданнях та правом на уточнення розрахунків як письмових доказів не скористалась. Принцип змагальності сторін полягає не тільки в обов`язку учасника довести свої вимоги у встановлений законом спосіб та строк, але і у використанні Відповідачем, як іншою стороною, на свою користь помилок другого учасника судового процесу, що повною мірою узгоджується з приписами ч.4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно приписів ст. 12 , ч.1,5-6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна тсторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони.

За наведених підстав у позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,81,141,247,263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3-х відсотків та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов"язання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2021 року.

Суддя Н.М.Карпинська