Справа №477/2538/18 Головуючий у суді 1-й інстанції Козаченко Р. В.
Провадження №22-ц/812/820/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

Головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Горенко Ю. В.,

за участю: представника позивачки Бессчастної А. В.

відповідача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

подану від його імені адвокатом Сафроновим Ю. І.,

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2019 року , ухваленого під головуванням судді Козаченка Р. В. в місті Миколаєві о 10.00 годині, із складенням його повного тексту 9 вересня 2019 року, по справі

за позовом

ОСОБА_3

до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області

( далі - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області),

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_4

про визнання незаконними та скасування наказів щодо відведення земельних ділянок,

В С Т А Н О В И Л А:

17 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконними та скасування наказів управління про надання дозволу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на розробку проектів землеустрою та їх затвердження з наданням у власність цих осіб земельних ділянок.

Одночасно позивачкою до суду надана заяву про забезпечення позову, яка задоволена ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 жовтня 2018 року, у якій у подальшому виправлена описка за ухвалою того ж суду від 22 лютого 2019 року, та заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:1012 та :07:000:1013.

19 листопада 2018 року позивачкою ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокатка Бессчастна А. В., подано клопотання про витребування від ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області письмових доказів, яке задоволене на підставі ухвали Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 лютого 2019 року.

12 березня 2019 року позивачкою ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокатка Бессчастна А. В. подано клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також подана уточнена позовна заява, яка пред`явлена до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №144146/14-16-СГ від 11 травня 2016 року, №146238/14-17-СГ від 15 травня 2017 року, №4252/0/14-18-СГ від 3 липня 2018 року, №3753/0/ 14-18-СГ від 13 червня 2018 року про надання дозволу на розробку проектів та їх затвердження та надання у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельних ділянок з кадастровими номерами :07:000:1012 та :07:000:1013, які своїми площами накладаються на площу належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0813, внаслідок чого державним реєстратором їй відмовлено у внесенні відомостей про право власності на цю ділянку до кадастру.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки площею 2га з кадастровим номером :07:000:0813, розташованої в межах території Коларівської сільської ради Вітовського (стара назва Жовтневого) району Миколаївської області, яка надана їй у власність для ведення особистого селянського фермерського господарства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЖ №866666 від 15 жовтня 2009 року.

У зв`язку зі змінами у земельному законодавстві, що відбулися, та на виконання вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр», що пов`язані з необхідністю державної реєстрації прав власності на землю, нею у серпні 2018 року державному реєстратору надані відповідні документи для внесення відомостей щодо наявного у позивачки права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0813, але рішенням кадастрового реєстратора №РВ-018 від 6 серпня 2018 року відмовлено у здійсненні таких реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що на місці належної позивачці ділянки знаходяться дві інші зареєстровані земельні ділянки :07:000:1012 та :07:000:1013, які надані у власність відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пізніше, ніж позивач отримала право власності та сформувала належну їй земельну ділянку.

Тому прийняття ГУ Держгеокадастр у Миколаївській області чотирьох наказів від 11 травня 2016 року, 13 червня 2018 року, 15 травня 2017 року та 3 липня 2018 року, на підставі яких частину належної ОСОБА_3 земельної ділянки передано у власність відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є протиправним та здійсненим з порушенням норм ЗК України.

Посилаючись на вказане та відмову ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області скасувати спірні накази з мотивів того, що усі спори щодо володіння, користування і розпорядження земельними ділянками вирішуються виключно судами, позивачка вимушена звернутися до суду на захист своїх порушених прав.

У відзиві на позовну заяву відповідач ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області вважав заяву такою, що не підлягає задоволенню, а її доводи необґрунтованими.

В обґрунтування своїх заперечень управління вказувало, що дійсно клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність надійшли до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області 27 квітня 2016 року та 19 квітня 2017 року відповідно, але підстав для відмови у наданні таких дозволів за цими заявами не було, оскільки відповідальність за достовірність технічної документації несуть розробники, а підставою для відмови у наданні такого дозволу є лише: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проекті землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, за отриманим повідомленням земельні ділянки, які планувалось передати у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали правовий статус як землі державної власності сільськогосподарського призначення рілля, що не підпадає під підстави для відмови як в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, так і у його затверджені.

Представник ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області наголошував, що оспорювані накази вичерпали свою дію внаслідок вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дій пов`язаних з набуттям права власності, а будь-які заходи спрямовані на припинення права власності на земельну ділянку позивачки управлінням не вживались. Посилався на відповідну судову практику.

У відповіді на відзив позивачка, від імені якої діє адвокатка Бессчастна А. В., вважала доводи відповідача ГУ Держгеокадастр у Миколаївській області необґрунтованими та заперечувала проти наявності підстав для надання дозволів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на розробку та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність кожного з них, оскільки це відбулося з порушенням її прав власності на земельну ділянку .

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 березня 2019 року до участі у справі у якості співвідповідачів залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ..

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено, ухвалено про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-4146/14-16-СГ від 11 травня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована в межах території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, для ведення особистого селянського господарства. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-6238/14-17-СГ від 15 травня 2017 року про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 4252/0/14-18-СГ від 3 липня 2018 року про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки у власність ОСОБА_4 , площею 1,9986 га, з кадастровим номером :07:000:1013. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 3753/0/14-18-СГ від 13 червня 2018 року про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки про виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,7515 га, з кадастровим номером :07:000:1012.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що оскаржувані позивачкою накази повинні бути скасовані, оскільки суттєво порушили її права внаслідок розроблення технічної документації на земельні ділянки відповідачів з суттєвими порушеннями, адже земельна ділянка належна позивачки у неї не вилучалася і не була вільною.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Сафронов Ю. І., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-4146/14-16-СГ від 11 травня 2016 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що оскільки перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним, відповідний орган має обґрунтувати причини відмови у наданні такого дозволу, вважаючи вищевказаний наказ виданим правомірно.

При цьому вказував, що сам по собі дозвіл на розробку проекту землеустрою не гарантує набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

За такого вважав, що місцевим судом безпідставно задоволено позов в частині скасування наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та суд помилково дійшов до викладених у рішенні висновків. Посилався на відповідну судову практику.

В іншій частині рішення суду та додаткове рішення суду не оскаржив.

У відзиві на подану апеляційну скаргу позивачка, від імені якої діє адвокатка Бессчастна А. В., вважала рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу, а спірний наказ протиправним, тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні справи судом встановлено, що позивачка є власницею земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, розташованої в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, про що їй на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації №144-р від 18 лютого 2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №866666 від 15 жовтня 2009 року (т. 1 а.с.10-11).

6 серпня 2018 року позивачки ОСОБА_3 відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру за рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № РВ-018 через невідповідність електронного документа встановленим вимогам, а саме знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Зазначено, про перетин ділянок з ділянкою :07:000:1013, де площа співпадає на 13, 6849%, та перетин ділянок з ділянкою :07:000:1012, де площа співпадає на 83, 3816% (т.1 а.с.13).

У подальшому на її звернення, позивачкою ОСОБА_3 7 та 10 вересня 2018 року отримані відповіді від ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, де відповідачем зазначено про відсутність відомостей від розробника документації з землеустрою про перетинання земельних ділянок, які виділяються у власність, та можливість вирішення спорів щодо земельних ділянок, наданих у власність, виключно у судовому порядку (т.1 а.с.17-18).

Судом встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :07:000:1012 та :07:000:1013, які перетинаються із земельною ділянкою з :07:000:0813, сформовані за проектами землеустрою на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-4146/14-16-СГ від 11 травня 2016 року та № 14-6238/14-17-СГ від 15 травня 2017 року про надання дозволу на їх розробку та затверджені з передачею цих земель у власність відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №4252/0/14-18СГ від 3 липня 2018 року і №3753/0/14-18СГ від 13 червня 2018 року (т.1 а.с.18, 52-61, 89-151, 156-187).

Вважаючи, що такими діями відповідачів безпосередньо порушено право власності позивачки, суд першої інстанції задовольнив її вимоги, та визнав і скасував усі вищенаведені накази Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, як незаконні.

Рішення місцевого суду в частині визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №146238/14-17-СГ від 15 травня 2017 року, №4252/0/14-18-СГ від 3 липня 2018 року, та №3753/0//14-18-СГ від 13 червня 2018 року жодним учасником справи не оскаржено, а тому не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку згідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України.

В той же час, переглядаючи рішення суду в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-4146/14-16-СГ від 11 травня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів виходить з наступного.

За положеннями статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями статті 123 ЗК України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що передача земельних ділянок відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з частиною 6 статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186? цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 79? ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частини другої цієї ж статті формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

З наведених норм та зроблених на підставі їх аналізу правових висновків, висловлених Великою Палатою в постанові від 17 жовтня 2018 року під час розгляду справи 380/624/16-ц та постанові від 29 вересня 2020 року у справі №688/ 2908/ 16-ц, вбачається, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно - починаючи з отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядування або органу державної влади, погодження та затвердження такого проєкту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Тому цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.

За такого рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Сам проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186? ЗК України відповідними органами, які зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відтак, за матеріалами справи відповідачу ОСОБА_1 , на підставі його звернення за наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-4146/14-16-СГ від 11 травня 2016 року, надано лише дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована в межах території Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, для ведення особистого селянського господарства.

За такого, оскаржений позивачкою ОСОБА_3 наказ від 11 травня 2016 року не є правовстановлюючим актом та не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права на конкретну, індивідуально визначену земельну ділянку, і тому така позовна вимога про скасування цього наказу задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині визнання незаконним та скасування наказу від 11 травня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про залишення цих позовних вимог ОСОБА_3 без задоволення.

В іншій частині вказане судове рішення та додаткове рішення, які не оскаржені, підлягають залишенню без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню 1 057 грн 21 коп. судових витрат, понесених ним за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Сафроновим Ю. І. задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2019 року, в якому усунута описка за ухвалою того ж суду від 17 грудня 2020 року, в частині вирішення вимог про визнання незаконним та скасування наказу про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 11 травня 2016 року за №14-4146/14-16-СГ про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність залишити без задоволення.

В іншій частині рішення суду та додаткове рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 057 грн 21 коп. судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді О. В. Локтіонова

С. Ю. Колосовський