УХВАЛА

23 квітня 2021 року

м. Київ

справа №274/1457/21

провадження № 61-68вп21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши питання про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів направлено до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку статті 29 ЦПК України.

Ухвала мотивована тим, що із позовної заяви та доданих до неї копії документів судом виявлено факт проживання сторін поза межами України на території Сполучених Штатів Америки.

15 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи 274/1457/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

За загальним правилом визначеним статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України визначено альтернативну підсудність розгляду цивільних справ.

Згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

За змістом частини першої статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Положеннями статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» роз`яснено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

За змістом цієї ж статті довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, щопозивач ?ОСОБА_1 , є громадянкою України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ? ОСОБА_2 є громадяниномУкраїни, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Докази, які спростовують зазначену інформацію або підтверджують інше місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема на території Сполучених Штатів Америки, матеріали справи не містять.

Рішення Суду Округу Талса Штат Оклахома від 24 січня 2020 року та його автентичний переклад державною мовою свідчить про присудження ОСОБА_1 виплати заборгованості по аліментах за період з 14 січня 2013 року по 30 травня 2018 року в розмірі 16 961,00 доларів США, яку зобов'язаний здійснити ОСОБА_2 . Цей доказ не є достатнім для підтвердження факту постійного проживання сторін справи за межами території України.

Дослідження наявних у справі доказів дає підстави для висновку, що станом на час вирішення питання про підсудність справи відсутні докази постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за межами України.

Враховуючи те, що доказами у справі належним чином не підтверджено факт постійного проживання за межами України обох сторін справи, які є громадянами України, то у суду в розумінні статті 29 ЦПК України відсутні повноваження для визначення підсудності справи.

Керуючись статтями 29, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначенні підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів.

Матеріали справи № 274/1457/21 повернути до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров