Справа № 755/9133/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Гончарука В.П.

за участі секретарів Гриценко О.І., Краснової І.В.

представник позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів позики, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_7 звернувся з позовом в інтересах позивача ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_2 та відповідно до позовних вимог просить суд визнати недійсними договори позик укладених, відповідно до розписок від 16.05.2015 р. на суму 12 тис. доларів США та від 16.07.2015 р. на суму 1300 доларів США укладених між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач будучи заляканою відповідачем та її представником - адвокатом Черухою Р.Р. та перебуваючи під впливом відповідача, боючись застосування до себе як фізичного так і психічного насильства перебуваючи в приміщенні Печерського районного суду м.Києва на початку вересня 2015 р. під тиском адвоката ОСОБА_6 написала на ім`я відповідача ОСОБА_2 оспорювані розписки.

Також в той час позивач написала боргові розписки під тиском адвоката ОСОБА_6 що ОСОБА_5 ніби то взяла у борг кошти у ОСОБА_9 в період 2012 - 2013 р.р.

Будь - яких коштів позивач ОСОБА_5 ні у відповідача ОСОБА_2 , а також у ОСОБА_9 не брала на період 2012 - 2013 р.р. позивач ОСОБА_5 не була знайома з відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_9 та дії ОСОБА_6 були спрямовані на незаконне заволодіння майном позивача.

З приводу протиправних дій адвоката ОСОБА_6 в провадженні Шевченківського УП ГУНП в м.Києві відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 189 КК України від 28.10.2015 р., але на даний час підозра нікому не висунута.

В ході судового розгляду від позивача надійшла заява про зміну підстав позову та позивач ОСОБА_5 просила суд визнати недійсними вказані вище розписки, а саме фіктивними правочинами без наміру створення правових наслідків , які обумовлювалися вказаним правочином.

Свою позицію позивач обґрунтовували тим, що оспорювані розписки були написані в один день в приміщенні Печерського районного суду м.Києва до початку судового розгляду про заміну міри запобіжного заходу ( розписка від 16.06.2015 р.) та після судового засідання ( розписка від 16.07.2015 р.) як винагорода адвокату Черуха В.В. , але будь - яких зобов`язань у позивача перед відповідачем ОСОБА_2 у позивача не було, ніяких коштів позивач не отримувала в зв`язку з чим позивач вважає, що оспорювані правочини є фіктивними.

Також свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідача ОСОБА_2 фактично не було вказаних коштів, щоб передати в борг позивачу, що також підтверджує фіктивність даного правочину.

Свою позицію позивач обґрунтовує посиланням на вимог ст. 202, 207, 1046, 1047, 1049 ЦК України.

В судовому засіданні позивач та її представники наполягали на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що вказані оспорювані правочини ( боргові розписки) носять фіктивний характер та будь - яких коштів у борг позивач від відповідача ОСОБА_2 не отримувала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 , що в судовому засіданні також представляв інтереси третьої особи категорично заперечували щодо задоволення позову надали до суду свій письмовий відгук на позовну заяву, та обґрунтовували свою позицію тим, що позивач таким чином намагається уникнути відповідальності за взяті на себе зобов`язання за договорами позики, крім того на даний час на примусовому виконанні перебуває рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 25.09.2017 р., відповідно до якого з позивача ОСОБА_5 на користь третьої особи ОСОБА_3 стягнуто заборгованість в тому числі і за невиконання зобов`язань за борговими розписками, укладених 16.06.2015 р. на суму 12 тис. доларів США та 16.07.2015 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , відповідно до яких останній передав в борг ОСОБА_5 вказані суми коштів.

Право вимоги за невиконання боргових розписок перейшло до ОСОБА_3 на підставі договору відступлення права вимоги 16.06.2016 р. укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 7.12.2017 р. рішення Шевченківського районного суду м.Києва залишено без змін.

Також твердження позивача ОСОБА_5 про те, що вона не знайома з відповідачем ОСОБА_2 також є безпідставними, так -як позивач та відповідач проживали в одному котеджному містечку «Золоті ворота», розташованого в с.Підгірці та їх будинки перебували поруч.

Крім того відповідач ОСОБА_2 був виконавчим директором кооперативу «Золоті ворота 1» членом якого була також ОСОБА_5 та в якої на той період часу виникла заборгованість перед даним кооперативом по не сплаті внесків та це спростовує твердження позивача, що позивач та відповідач не були знайомі. Крім того відповідач займається підприємницькою діяльністю та має постійний дохід, що також можна перевірити по поданим ним звітах.

Третя особа ОСОБА_6 в зал судового засідання не з`явився, сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді.

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч.1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам

Статтею 204 ЦК України також визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 234 ЦК України також визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами

Як убачається з матеріалів справи16.06.2015 р. та 16.07.2015 р. позивачем ОСОБА_5 були написані боргові розписки про те, що вона взяла в борг у ОСОБА_2 суми коштів розмірі відповідно 12 000 доларів та 1300 доларів США .

За невиконання взятих на себе зобов`язань по боргових розписках рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25.09.2017 р., з позивача ОСОБА_5 на користь третьої особи ОСОБА_3 , до якої перейшло право вимоги, стягнута заборгованість.

Дане рішенні набуло законної сили та перебуває на примусовому виконанні.

Обставини встановлені судовим рішенням, відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України повторному доказуванню не підлягають.

В рамках даної справи за клопотанням позивача та її представників відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 30.07.2018 р. була призначена судова фізико - хімічна експертиза, відповідно до висновку якої за №20320/19-34/26867?26910/20-34 від 28.10.2020 р. слідує, що боргові розписки від імені ОСОБА_5 , що датовані 16.06.2015 р. та 16.07.2015 р. виконані в один період часу - раніше вересня 2015 р. встановити день виконання кожної з розписок не представилось за можливе , та чи виконані дані розписки пастою однієї рецептури також встановити не представилось за можливе.

Тобто як убачається, що дата складання спірних боргових розписок не суперечить тій даті, що зазначена у боргових розписках.

Крім того позивачем та її представниками в судовому засіданні надавалися різні обставини та умови написання (складання ) даних боргових розписок, доказів того, що боргові розписки були написані під примусом, чи позивача було введено в оману до суду надано не було.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень представників позивача та відповідачів, суд прийшов висновку про необґрунтованість позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність не лише в нього, а й в інших учасників правочину наміру створити юридичні наслідки (така позиція викладена також в ухвалі ВС від 26.04.2017 у справі № 127/23858/15-ц).

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладено керуючись ст. 12, 13, 15, 202,203, 215, 234 ЦК України ст.ст. 78 82,141, 274,279 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30.04.2021 р .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_2

Треті особи : ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_6 адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя: