Справа № 496/3507/20
Провадження № 2/496/732/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участі секретаря - Стрілець Ж. М.,

представника відповідача - ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка в режимі відеоконференціїв порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути відповідача суму боргу 196 670 грн. та судові витрати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.08.2019 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідач надав розписку написану ним власноручно, згідно якої він отримав від позивача 1 000 доларів США та 169 280 гривень у борг із зазначенням терміну повернення коштів до 10.08.2020 року. Зобов`язання щодо своєчасного повернення взятих у позику грошових коштів відповідачем не виконані, у добровільному порядку борг позивачу до теперішньому часу не повернутий, у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Позивач у судовому засіданні не з`явилась, однак надала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 63).

Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечувала проти позовних вимог та підтримала наданий суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить частково задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з відповідача залишок боргу 159 280 грн. та розстрочити цю суму по 5 000 грн. зі сплатою щомісячно до 10-го числа. На підтвердження часткової сплати боргу додає скріншоти переписки з позивачем та протокол огляду зазначеної переписки у соціальній мережі, підписаної свідками (а.с. 37-38).

Ознайомившись із матеріалами справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони випливають з договірних відносин і регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що 10.08.2019 року відповідачем була власноручно написана розписка, згідно якої він повинен відати ОСОБА_1 1000 доларів США та 169 280 гривень в продовж року, а саме до 10.08.2020 року (а.с. 6). Розписка підписана особисто відповідачем. Факт складання розписки відповідач не заперечує, оригінал розписки був досліджений в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно положень ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 24.02.2016 р. по справі № 6-50цс16.

Згідно до вищевказаної розписки встановлено, що позивач передав відповідачу 1000 доларів США та 169 280 гривень.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України 18.01.2017 р. у справі № 6-2789цс16 .

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (постанова ВСУ від 09.11.2016 р. у справі за № 6-1457цс16).

Так, в судовому засіданні представник відповідача підтримала відзив наданий суду раніше, в якому йшлось про те, що відповідач частково погашав борг, про що суду надано скріншоти та протокол огляду доказів підписаний свідками.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, даний доказ на підтвердження часткового погашення боргу не приймає до уваги, оскільки в порушення вищевказаних норм, дана переписка не містить належних та достатніх доказів на підтвердження сплати боргу, а ні точного вказання суми, ні дати, також не підтверджено, що дана переписка відбулась між сторонами по справі.

В порядку п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Слід зазначити, що ст. 435 ЦПК України вирішено питання розстрочення виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Беручи до уваги аналогію закону, суд зазначає, що стороною відповідача не надано доказів та в даному випадку у суду немає підстав вважати, що виконання даного рішення є неможливим, чи існують непереробні обставини, які унеможливлюють його виконання, а тому суд відмовляє в розстрочки виконання судового рішення.

Розглянувши справу, суд дійшов висновку, що позивач не в змозі захистити свої права іншим чином, ніж шляхом стягнення наданих відповідачу коштів.

Головні умови притаманні договору займу в розписці присутні.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є односторонньою угодою, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

З огляду на викладене порушено право та законний інтерес позивача на повернення йому грошових коштів в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 627 ЦК України, з урахуванням положень ст. 6 ЦК України передбачає свободу договору, отже включаючи зазначені вище умови, сторони діяли у відповідності з законом.

Таким чином, судом було встановлено факт складання відповідачем ОСОБА_2 розписки написану ним власноручно 18.08.2019 року, згідно якої він отримав від позивача ОСОБА_1 1 000 доларів США та 169 280 гривень у борг із зазначенням терміну повернення коштів до 10.08.2020 року, однак дані кошти у строк встановлений розпискою не повернув, що дає підстави для стягнення їх у судовому порядку рішенням суду.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 966,70 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 196 670 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , місце роботи: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Брянським МС УДМС України в Луганській області від 17.08.2013 р.) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики у розмірі 196 670 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 966,70 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.10.2021 року.

Суддя В.М. Буран