справа № 399/950/20
провадження № 2/399/56/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання Аксьонової К.С.,

за участі представника позивача, адвоката Альошкіної О.І.,

представника відповідача, голови ФГ "Маяк" Ковгана М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Маяк" про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

встановив:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки мотивуючи тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 7,90 га, яка розташована на території Попівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0372, що підтверджує копією державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №460588.

Зазначає, що 01.09.20210 року між ним ОСОБА_1 та СФГ «Маяк» було укладено договір оренди землі. Згідно з п.3.1 договору, договір укладено на 10 років з моменту реєстрації договору. Та, визначені умови поновлення договору на новий строк. Зазначає, що п.4.1 договору визначені умови внесення орендної плати. Згідно з п.6.1 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний термін після державної реєстрації договору за актом приймання-передачі.

Цитує підстави припинення дії договору, що визначені п.14.2, 14.3 Договору. Зазначає, що п.16.3 договору передбачає, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Невід`ємними частинами договору є план-схема земельної ділянки (копія державного акта), розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, акт приймання-передачі об`єкта оренди.

Посилаючись на ст. 792 ЦК України зазначає, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Посилаючись на ст. 125 ЗК України та ст. 20 ЗУ «Про оренду землі» зазначає, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 ЗУ «Про оренду землі», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

У п.3.1 договору сторони зазначили, що договір укладено на 10 років з моменту реєстрації договору. Позивач у позові зазначає, що для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме спірного договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Такі висновки щодо набрання чинності договором оренди земельної ділянки висловлені у постанові Верховного суду України від 13.06.2016 року у справі 570/3056/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі 322/1178/17.

Позивач зазначає, що договір оренди землі від 01.09.2010 року зареєстрований у відділі Держкомзему Онуфріївського району, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 03 квітня 2012 року за №01087. При цьому, акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі було підписано сторонами 01.09.2010 року та саме з цього часу орендар почав використовувати земельну ділянку та отримувати з неї дохід. Зазначає, що з викладеного слідує, що орендар провівши державну реєстрацію 03.04.2012 року договору оренди землі від 01.09.2010 року. продовжив строк дії договору майже на 2 роки, тим самим позбавив його, позивача, на що він розраховував, а саме що з вересня 2020 року він зможе самостійно використовувати земельну ділянку для власних потреб.

З посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі 322/1178/17, позивач зазначив, що обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди землі покладено на орендаря.

З посиланням на норми ЗК України позивач зазначає, що порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Порушенням земельного законодавства є, зокрема, ухилення від державної реєстрації земельних ділянок (п. «ї» ч.1 ст. 211 ЗК України).

З посиланням на ч.2 ст. 651 ЦК України позивач зазначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивач вважає, що в даному випадку, є об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки, а саме, зазначає, що він не мав можливості контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, оскільки передача земельної ділянки відбулася у день підписання договору оренди та акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, а саме 01.09.2010 року, а державна реєстрація лише майже через 2 роки після цього, а саме 03.04.2012 року, при цьому при укладенні договору, зазначає позивач, він мав усі підстави розраховувати, що строк дії договору оренди закінчується саме у 2020 році.

Також, зазначає позивач, що він 06.04.2015 року отримав від ФГ «Маяк» довідку №12, згідно з якої слідує, що земельна ділянка 7,9 га, згідно договору від 01.09.2010 року №01087 дійсно знаходиться у ФГ «Маяк» в оренді та строк дії договору становить 10 років. Та, зазначає, що у вказаній довідці не було зазначено про час державної реєстрації договору та про те, що в зв`язку з затримкою такої реєстрації, строк дії договору продовжено. Отже, обґрунтовано вважав, що строк дії договору оренди закінчився саме 01.09.2020 року.

Позивач повідомив, що 21.09.2020 року ним направлено поштою ФГ «Маяк» повідомлення про припинення договору оренди землі з проханням повернути йому земельну ділянку до 01.10.2020 року, але відповіді не отримав та земельна ділянка йому не повернута.

Таким чином, вважає, що орендарем було допущено істотне порушення договору, а саме в зв`язку з несвоєчасною державною реєстрацією договору, його строк дії було продовжено майже на два роки, чого не очікував орендар укладаючи договір. Просить суд розірвати договір оренди землі від 01.09.2010 року.

Ухвалою суду від 03.11.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду.

Відкрито позовне провадження у цивільній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Представником відповідача, у встановлений судом строк, не подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у даній цивільні справі.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження у даній цивільні справі та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Альошкіна О.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові та просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача, голова ФГ "Маяк" Ковган М.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними та зазначив, що 01.09.2010 року підписано договір оренди землі із позивачем. Відповідно до п.3.1 договору договір укладено на 10 років з моменту реєстрації договору. Відповідно до п. 16.3 договору вказаний договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Після підписання договору, останній негайно був переданий для реєстрації до відповідного органу ДЗК. Проте у зв`язку із змінами в законодавстві та великим у зв`язку з цим навантаженням, реєстрація договору затягувалася і прискорити реєстрацію Фермерське господарство не могло, довелося лише чекати. 03.04.2012 року був зареєстрований даний договір та у договорі здійснено відповідний запис. 29.08.2014 року примірник договору з відміткою про його державну реєстрацію було надано відповідачем особисто в руки ОСОБА_1 і зауважень у нього не було. На даний час земельна ділянка закультивована, внесені відповідні добрива на загальну суму близько 40-50 тис. грн. Фермерське господарство виконує умови договору, а тому позовні вимоги вважає безпідставними. Просив договір залишити без змін.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що реєстрація договорів у період, зокрема, з 2010 по 2012 роки була тривалою через велику їх кількість, часті технічні збої у базі даних та складну процедуру реєстрації. Щодо державної реєстрації договору оренди землі від 01.09.2010 року укладеного між ОСОБА_1 та ФК «Маяк» свідок жодної інформації не повідомив.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові матеріали справи та заслухавши покази свідка, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити повністю, виходячи із наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,90 га, в тому числі сільськогосподарських угідь 7,90 га, ріллі 7,90 га, розташованої на території Попівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0372, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №460588, виданий 07.08.2002 року Онуфріївською районною державною адміністрацією, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 13).

Відповідно до Інформації з державного реєстру №226946229 від 06.10.2020 року видно, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0372 площею 7,8986 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Попівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, належить ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до договору оренди землі від 01.09.2010 року встановлено, що орендодавець ОСОБА_1 та орендар СФГ «Маяк», в особі Ковгана М.П. , уклали зазначений договір. Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Попівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області (п.1 договору). Об`єктом оренди є передача земельної ділянки загальною площею 7,90 га, № ділянки НОМЕР_2 (п.2 договору). Договір укладено на десять років з моменту реєстрації договору та передбачені умови поновлення договору на новий строк (п.3 договору). Відповідно до п.6 договору сторони дійшли згоди, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний термін після державної реєстрації даного Договору за актом її прийняття - передачі. Відповідно до положень п.14 договору зміна умов договору здійснюється за письмовою згодою сторін. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку (пп.14.1 п.14 договору). Дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено (пп.14.2 п.14 договору). Підпунктом 14.3 п.14 договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї сторони у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Підпунктом 14.4 п.14 Договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. За умовами пп.16.2 п. 16 Договору сторонами визначено, що даний договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій в органі, який здійснює державну реєстрацію. За умовами пп.16.3 п.16 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Невід`ємними частинами договору є план схема земельної ділянки (копія Державного акта); розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки; акт приймання-передачі об`єкта оренди. В договорі міститься запис про те, що договір зареєстрований у відділі Держкомзему Онуфріївського району про що у Державному реєстрі вчинено запис від 03 квітня 2012 року за №01087 та запис про погодження начальником Держкомзему Онуфріївського району ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується договором оренди землі, копія якого додана до позовної заяви (а.с. 7-9).

Відповідно до акта про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 01.09.2010 року видно, що ОСОБА_1 , який є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 в присутності представника Попівської сільської ради в особі ОСОБА_4 передав земельну ділянку в натурі СФГ «Маяк» в розмірі 7,90 га. Акт складено в трьох примірниках та скріплено підписами сторін, підпис ОСОБА_1 засвідчено сільським головою ОСОБА_4 . Копія акта додана до позовної заяви (а.с. 10).

Відповідно до акта про встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 на території Попівської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 01.09.2010 року видно, що встановлено в натурі межі земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 7,90 га. Спірних питань немає. Розміри та місце розташування земельної ділянки показано на схемі (а.с.11).

Зі змісту довідки від 06.04.2015 року №12 виданої ОСОБА_1 директором ФГ «Маяк» Ковганом М.П. , видно, що його земельна ділянка знаходиться в оренді ФГ «Маяк», згідно договору оренди землі від 01.09.2010 року №01087, розмір земельної ділянки 7,9 га. Строк дії договору становить 10 років та зазначені дані щодо орендної плати та про нараховану суму орендної плати за 2014 рік (а.с.18).

Відповідно до заяви (повідомлення) про припинення договору оренди землі видно, що від імені ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_5 21.09.2020 року звернувся до СФГ «Маяк» із зазначеною заявою про повернення земельної ділянки у зв`язку із припиненням дії договору. До заяви додано копію договору, копію державного акта, копію акта приймання передачі землі та копію паспорта (а.с.19). На зазначену заяву, ФГ «Маяк» відповіді позивачу не надав.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.

Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення.

У частині першій статті 251 ЦК України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

Згідно із частиною третьою статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У частині першій статті 627 ЦК України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання.

У статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом.

На час підписання договору оренди, 01 вересня 2010 року, частина четверта статті 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

У статті 125 ЗК України вказано, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині п`ятій статті 126 ЗК України, чинної на момент укладення договору.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» ( далі по тексту Закон № 161) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

У статті 13 Закону № 161 зазначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 цього Закону№ 161).

Згідно зі статтею 18 названого Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 Закону № 161 передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Момент укладення договору визначено у статтях 638, 640 ЦК України. Вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Отже, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, дотрималися письмової форми договору та підписали його, він вважається укладеним. Із системного аналізу ЦК України можна зробити висновок, що вказане правило визначення моменту укладення договору стосується лише договорів, які повинні бути укладені у простій письмовій формі.

Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями18, 20 Закону № 161, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Верховний Суд України вказував, що поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятися у часі, про що зазначено і у мотивувальних частинах постанов від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16).

У ЦК України передбачено як визначення строку, так і початку перебігу строку та його закінчення. Статтею 252 ЦК України вказано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 ЦК України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).

Переважна більшість правовідносин, які урегульовані нормами цивільного законодавства, є відносинами, у яких забезпечується правомірна поведінка їх суб`єктів та нормальна реалізація ними суб`єктивних прав і виконання суб`єктивних обов`язків. Тому і строки у таких правовідносинах є строками здійснення суб`єктивних цивільних прав та виконання обов`язків.

Це загальне правило закріплено у статті 631 ЦК України, зокрема що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Момент укладення договору передбачений устатті 640 ЦК Україниі пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

У спеціальному Законі № 161 вказано, на час укладення спірного договору, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18).

За загальним правилом в Україні діє принцип свободи договору.

Сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору,оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.

Разом з тим якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом № 161, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення відомостей про правочини щодо об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Такі висновки щодо набрання чинності договором оренди земельної ділянки зроблено у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), у мотивувальній частині якої міститься роз`яснення аналогічного розуміння правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13).

У постановах від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17), від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) та від 13 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012 (провадження № 6-127цс13) Верховний Суд України звернув увагу на ситуацію, коли у договорах оренди сторони не вказали календарного терміну початку перебігу строку договору оренди, однак зауважили, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. У цих постановах Верховний Суд України зробив висновок, що моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності.

У постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) Верховний Суд України зробив висновок, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. Однак вказав, що цивільні права та обов`язки, тобто чинність, договір набуває після його державної реєстрації.

По даному спору сторони узгодили у пункті 6 договору, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-х денний термін після державної реєстрації даного Договору за актом її приймання-передачі.

Пунктом 16.3 Договору визначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору. Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить.

Відповідач обґрунтовано зазначав у судовому засіданні, що строк дії договору закінчується 03.04.2022 року, оскільки державна реєстрація договору відбулась 03.04.2012 року.

За умовами спірного договору оренди землі визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї сторони у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та в наслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом (підпунктом 14.3 п.14 договору).

Підпунктом 14.4 п.14 Договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Нормою ст. 32 Закону № 161 визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Вимогами статті 651ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до вимог ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що іншою стороною істотно порушено умови договору, не доведено, що позивачу завдана шкода і внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Суд керуючись вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України враховує загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду висловленої у постанові від 15.01.2020 року у справі № 322/1178/17, згідно із частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з таким позовом у разі, якщо є об`єктивні обставини, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору оренди земельної ділянки, зокрема: чи мав орендодавець можливість контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, оскільки передача земельної ділянки відбулася у день підписання договору оренди, а державна реєстрація лише через чотири роки, та чи мав орендодавець підстави розраховувати, що строк дії договору оренди закінчиться саме у 2017 році.

Велика Палата Верховного Суду, у зазначеній постанову суду, зазначила, що обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря.

В судовому засіданні встановлено, що спірний договір підписано його сторонами, його дійсність сторонами не заперечується. За умовами спірного договору, останній набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, укладений спірний договір на 10 років з моменту реєстрації договору. Примірник договору з відміткою про його державну реєстрацію 03.04.2012 року за №01087 наявний у позивача, що також позивачем не заперечується.

Крім того, судом враховується зміст довідки від 06.04.2015 року №12 виданої ОСОБА_1 згідно з якої вбачається, що останньому повідомлено, зокрема, що земельна ділянка дійсно знаходиться в оренді ФГ «Маяк» згідно договору оренди землі від 01.09.2010 р. та зазначено номер державної реєстрації, а саме №01087. Як повідомила, представник позивача в судовому засіданні, вказану довідку позивач отримав на усний запит зроблений ним до відповідача та після отримання довідки і ознайомлення з її змістом додатково не звертався до відповідача ні в усній формі ні в письмовій формі за уточненнями чи роз`ясненнями.

Враховуючи зазначене, спростовується твердження позивача про те, що він розраховував, що строк дії договору оренди закінчиться саме 01.09.2020 року. Оскільки за умовами укладеного договору підстави для такого твердження відсутні так як договір набрав чинності саме після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Також судом зазначається, що позивачем не надано жодних доказів неможливості контролювати ним дії орендаря з державної реєстрації договору оренди землі після передачі земельної ділянки в натурі. Представником позивача в судовому засіданні повідомлено, що докази неможливості контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки після передачі земельної ділянки в натурі, у позивача відсутні.

Крім того, судом враховано, що умовами договору передбачена пролонгація договору (п.3), що свідчить про ту обставину, що орендодавець свідомо розраховував на переважне право орендаря на поновлення строку договору оренди за умови належного використання земельної ділянки, що також свідчить про довіру до орендаря.

Згідно вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїхвимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватисьна припущеннях.

Тому, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Маяк" про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити повністю.

Судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн. покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фермерське господарство "Маяк", юридична адреса: вул. Петропавлівська (Леніна), 6 с. Попівка, Онуфріївський район, Кіровоградська область, код ЄДРПОУ №30798912.

Повний текст рішення складено 30.04.2021 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко