Справа № 536/1491/21
Провадження № 2/536/863/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Пасєчнікової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заява обґрунтована зокрема тим, що 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби за актовим записом № 4

Під час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , 2010 року народження.

Позивачем вказано, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаємопорозуміння між ними, через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.

З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими.

З 2015 року разом не проживають, фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, спільного господарства не ведуть.

На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким:

-розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у Виконавчому комітеті Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 4;

-визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , з матір`ю, ОСОБА_1 .

24.09.2021 року від позивача надійшло клопотання в якому просила вимогу щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 залишити без розгляду.

07.10.2021 року від відповідача надійшла заява в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд дослідивши матеріали справи та докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 07.08.2010 року між сторонами по справі укладено шлюб, що зареєстрований у Виконавчому комітеті Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у них народилися донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на сімейне життя.

Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Вимогу ОСОБА_1 про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 залишити без розгляду, у відповідності до вимог ст. 257 ЦПК України, на підставі клопотання позивачки від 24.09.2021 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Водночас, відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у заяві від 07.10.2021 року визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, за розгляд позовної вимоги про розірвання шлюбу, тобто 454 грн.

Водночас, стягнути з відповідача на користь позивача, 50 відсотків сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, тобто 454 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 СК України, ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352, 280 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 07.08.2010 року у Виконавчому комітеті Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 4- розірвати.

Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 454 гривень.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Кременчуцькому районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн. Сплачені кошти за такими реквізитами: платіжне доручення 37 від 26.08.2021 року; отримувач: ГУК у Полтавській області, банк отримувача: 899998: призначення платежу *;101; НОМЕР_3 ;22030101 ОСОБА_2 ; Судовий збір (Державна судова адміністрація України 050).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський