Справа № 673/547/21
Провадження № 2-з/673/13/21
У Х В А Л А

07 травня 2021 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Ягодіної Т.В.,

з участю секретаря судового засідання-Ясінської М.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, -

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення його позову до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, шляхом накладення арешту на житловий будинок загальною площею 194,1кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вказував, що зазначений об`єкт нерухомого майна є предметом його позову до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін у справі, оскільки хоча і подароване ОСОБА_2 , проте за час шлюбу з останньою істотно збільшилось у своїй вартості, внаслідок проведених позивачем ряду ремонтних робіт.

Заявник зазначив, що звертається до суду з даною заявою, оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити та унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою судді від 06.05.2021 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову прийнято до провадження із призначенням судового розгляду без виклику учасників справи в порядку ч.1та ч.4 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одночасно із поданням заяви про забезпечення позову, в травні 2021 року звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

Так, згідно вимог позову, позивач просив: визнати 88/100 частки житлового будинку загальною площею 194,1кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; провести розподіл спільного майна, виділивши в особисту приватну власність ОСОБА_2 88/100 частки вказаного житлового будинку; припинити право власності ОСОБА_1 на 44/100 частку у вказаному житловому будинку; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 747 229,34грн в якості компенсації вартості 44/100 частки житлового будинку.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, зміст поданої ОСОБА_1 заяви про вжиття заходів забезпечення позову не містить належного обґрунтування існування необхідності у вчиненні дій, про які просить позивач, для виконання судового рішення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду при задоволенні позову. При цьому, суд також враховує очікування позивача від наслідків розгляду його позовних вимог у вигляді отримання грошової компенсації вартості частки у спільній сумісній власності. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала складена 07.05.2021 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна