ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1224/20Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/817/297/21 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Щавурська Н. Б., Храпак Н. М.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Державного агентства резерву України- Михайлець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 608/1224/20 за апеляційною скаргою Державного агентства резерву України на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року,ухваленого суддею Квятковською Л.Й.,повний текст складено 04 грудня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства резерву України, Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів Державного агентства резерву України, Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовувавши позовні вимоги, позивач після уточнених позовних вимог вказував, що 24 травня 2016 року між ОСОБА_1 та Державним агентством резерву України було укладено контракт №79/16 від 24.05.2016, відповідно до якого Держрезерв України, як орган управління майном, що є у державній власності призначив ОСОБА_1 на посаду директора Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів». Преамбулою та пунктом 6.1. Контракту передбачено, що ОСОБА_1 призначався на посаду директора Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» на термін з 24 травня 2016 року по 23 травня 2019 року. 1 лютого 2018 року, на підставі п. 18 Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є державній власності, при прийманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року, між Державним агентством резерву України і ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода № 2/79/16 від 01.02.2018 р. «Про внесення змін до контракту від 24 травня 2016 року №79/16 з директором державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, що є у державній власності», відповідно до якої передбачено продовжити дію контракту з 24 травня 2016 року по 23 травня 2021 року. Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди № 2/79/16 від 01.02.2018 р., у зв`язку із змінами до штатного розпису державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» в абзаці першому Контракті № 79/16 від 24.05.2016 і далі по тексту Контракту слова «директор» замінено на слова «генеральний директор».

22 січня 2020 року до державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» приїхав новопризначений Державним агентством резерву України виконуючий обов`язки директора державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Мартиненко Денис Олегович, який привіз на підприємство копію наказу Державного агентства резерву України від 20 січня 2020 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_4 », в якому передбачено «Звільнити ОСОБА_1 21 січня 2020 року з посади генерального директора державного підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів», у зв`язку з невиконанням покладених обов`язків, розірвати контракт від 24.05.2016 №79/16».

Позивач вважає, що був незаконно звільнений з займаної посади у той час,коли він перебував на лікарняному, тобто в період його тимчасової непрацездатності. При звільненні його з займаної посади не виконано вимоги КЗпП України, а саме не повідомлено у встановленому законом порядку (під розпис) про прийняте рішення та не ознайомлено зі змістом наказу про звільнення, не внесено запису про звільнення до трудової книжки і не видано трудову книжку, не проведено розрахунку при звільненні, не повідомлено, кому він повинен передати по акту майно ДП «Чортківський КХП».

Крім того, Державним агентством резерву України порушено порядок звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, так як його звільнення не було узгоджене з місцевою державною адміністрацією, що суперечить вимогам ч 2 ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій, призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належали до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. № 203».

Відповідно до вищезазначених норм законодавства України Держрезерв України зобов`язаний був звернутися з пропозицією щодо погодження про звільнення ОСОБА_1 до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області. Всупереч нормам ч 2 ст. 36 Закону України «Про місцеві держава адміністрації» та постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 № 818, Держрезерв України без погодження з Чортківською районною державною адміністрацією звільнив ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Чортківський КХП». Також, в порушений норм КЗпП України та умов Контракту, Держрезерв України, приймаючи наказ від 20 січня 2021 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 », тобто застосовуючи до ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, не відібрав у нього пояснення щодо виконання умов Контракту.

Вважає, що порушене його конституційне право на працю з підстав незаконного звільнення з посади генерального директора ДП «Чортківський КХП» зап. 8 ст. 36 КЗпП України, оскільки на час прийняття наказу Держрезервом України не перевірено виконання умов Контракту, не враховано об`єктивні обставини, які склалися на підприємстві, позитивні показники виробничої діяльності державного підприємства, за відсутності будь-яких попередніх дисциплінарних стягнень та претензій щодо невиконання умов Контракту. Крім того, Державне агентство резерву України, приймаючи наказ від 20 січня 2020 року №7-к «Про звільнення ОСОБА_1 » порушило норми Конституції України і КЗпП України, оскільки звільнило позивача з займаної посади в період тимчасової непрацездатності.

Просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства резерву України від 20 січня 2020 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державного підприємстві «Чортківський комбінат хлібопродуктів» з 21 січня 2020 року; стягнути з Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 21 січня 2020 року та по день поновлення на посаді.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Визнано незаконним та скасовано наказ Державного агентства резерву України від 20 січня 2020 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» з 21 січня 2020 року.

Стягнуто з Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 21 січня 2020 року по день поновлення на посаді до 01 грудня 2020 року в розмірі 460 072 (чотириста шістдесят тисяч сімдесят дві) гривні 55 копійок.

Стягнуто солідарно з Державного агентства резерву України (м. Київ, вул. Пушкінська, 28, ) Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» (м. Чортків, вул. Білецька, 2, ) на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України (рахунок отримувача IIА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Стягнуто з ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (м. Чортків, вул. Білецька, 2, ) на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України (рахунок отримувача ІТА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) - 6901 (шість тисяч дев`ятсот одну) гривню 08 копійок судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від Державного агентства резерву України поступила апеляційна скарга, в якій сторона відповідача просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує, що під час розгляду справи Чортківським районним судом Тернопільської було порушено та невірно застосовано норми Цивільного процесуального кодексу України, КЗпП України, приписи Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, а також судом прийнято рішення без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.

Зазначає,що приймаючи оскаржуване рішення у справі суд у мотивувальній частині рішення фактично викладає лише аргументи і доводи позивача, взагалі не беручи до уваги заперечення, аргументи та докази як Держрезерву наведені ним у відзиві на позовну заяву, так і Відповідача 2 викладені у його відзиві на позовну заяву, які належним чином долучені до матеріалів справи.

Також, вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 з підстав неповідомлення позивача про необхідність отримання трудової книжки.

Крім того, посилається на помилкове твердження суду першої інстанції про відсутність погодження звільнення Позивача з місцевою державною адміністрацією, оскільки Держрезерв листом від 20.01.2020 № 136/0/4-20 звертався о Чортківської районної державної адміністрації щодо погодження звільнення ОСОБА_1 з посади генерального диктатора підприємства відповідно до вимог Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посаду та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 № 818.

Окрім того апелянт вказує, що перебуваючи 20.01.2020 у Державному агентстві резерву України Позивач ознайомився з наказом від 20.01.2020 № 7-к, про що складено відповідний акт - 1М-2020 .

Вважає посилання позивача про його звільнення в період тимчасової непрацездатності безпідставними, оскільки 20.01.2020 він перебував у м. Києві безпосередньо у приміщенні Державне агентства резерву України, що зокрема підтверджується зазначеним вище актом від 30.01.2020, а листок непрацездатності серії НОМЕР_1 , долучений позивачем було видано КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги, розташованої у м. Тернополі.

Зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги факту порушення позивачем вимог контракту від 24.05.2016 № 79/16, що полягає у невиконанні фінансового плану підприємства.

На апеляційну скаргу поступив відзив від ОСОБА_1 , у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Зокрема вказує, про безпідставність доводів апелянта щодо правомірності звільнення позивача у період його тимчасової непрацездатності, зазначивши що 4 вересня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 3-425/2018(6960/18) у якому вказав, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини та які суперечать Конституції України. А тому вважає,що суд першої інстанції правомірно застосував норму ч. 3 ст. 40 КЗпП України щодо спірних правовідносин.

Також вказує, що апелянт посилається на помилкове твердження суду першої інстанції про відсутність погодження звільнення позивача з місцевою державної адміністрацією, зазначаючи, що Держрезерв листом від 20.01.2020 № 136/0/4-20 звернувся до Чортківської районної державної адміністрації щодо погодження звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора підприємства відповідно до вимог Порядку погодження з Головою Ради міністра Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначенні на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належати до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 № 818(далі Порядок), оскільки вказує що у листі Держрезерву від 20.01.2020 № 136/0/4-20 зазначено, що апелянт повідомляє голову Чортківської районної державної адміністрації про звільнення позивача. Вважає, що із наведеного випливає, що апелянтом-відповідачем взагалі упущена процедура погодження звільнення позивача, визначена п.п. 6, 10 Порядку. При цьому стверджує,що лист Держрезерву від 20.01.2020 № 136/0/4-20, на який посилається апелянт, містить повідомлення про вже здійснене звільнення позивача. Разом з тим, апелянтом не надано доказів надіслання і цього листа. Отже на думку позивача, висновок суду першої інстанції про порушення порядку звільнення позивача відповідає фактичним обставинам справи та нормам законодавства.

Крім того, вказує, що позивачем обґрунтовано, зокрема, на підставі висновків Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, викладених в Акті від 11.02.2020 № 05-21/1 довів, що добросовісно і в повній мірі виконував умови Контракту від 24.05.2016 № 79/16. Так, відповідно до результатів ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Чортківський КХП», Держаудитслужбою в пункті 3 зазначеного Акту з питання подання у встановленому порядку на затвердження Держрезерву України фінансових планів державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» та їх виконання зробило висновок, що ревізією даного питання порушень не встановлено. А тому, вважає посилання на те, що позивач не виконав свої зобов`язання за Контрактом у зв`язку з перевищенням планових показників за три квартали 2019 року є необґрунтованим. Окрім того, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області у своєму Акті об`єктивно обґрунтувало, що основною причиною перевищення фактичних показників над плановими було провадження діяльності на території Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» у зв`язку з укладеними договорами оренди.

Зазначає, що позивач у своїй діяльності керувався нормами Конституції України, законодавства України та виконував зазначене вище розпорядження КМУ, наказу Держрезерву України і зобов`язання відповідно до умов Контракту.

Враховуючи, що дії Позивача були направлені на виконання розпорядження КМУ, то Управління Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області у своєму Акті зробило висновок, що ревізією даного питання порушень не встановлено. Крім того, зазначає, що Актом встановлено, що станом на 31.10.2019 року даними бухгалтерського обліку ДП «Чортківський КХП» рахується дебіторська заборгованість по розрахунках із Державним агентством резерву України по понесений витратах за зберігання зерна державного резерву на загальну суму 6 666 817,18 грн. Станом на 01.01.2020 року, за даними бухгалтерського обліку підприємстві заборгованість Держрезерву України перед ДП «Чортківський КХП» по понесених витратах за зберігання зерна державного резерву уже складала більше 7 000 000 грн. Таким чином, вважає, що саме відповідач, як уповноважений орган управління порушив норми п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», не вживши заходи для поліпшення роботи підприємства, що в значній мірі призвело до погіршення результатів фінансово-господарської діяльності держави підприємства і виконання фінансових планів у 2019 році.

Вказує, що Держрезерв України, як уповноважений орган управління майном ДП «Чортківський КХП» відповідно до умов контракту зобов`язаний був створити ОСОБА_1 належні умови роботи для ефективного управління державним підприємством. Позивач відповідно до умов укладеного контракту в повній мірі забезпечував ведення господарської діяльності ДП «Чортківський КХП», виконання- фінансових планів підприємства та збереження державного майна.

У судовому засіданні представник відповідача Державного агентства резерву України Михайлець О.В. підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на мотиви викладені в ній.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили проти поданої апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на доводи викладені у поданому відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов про поновлення на роботі, суд першої інстанції суд виходив з того, що при звільненні позивача відповідач порушив установлений порядок застосування дисциплінарного стягнення,не отримано від неї пояснень, її звільнення не погоджено з головою Чортківською районною державною адміністрацією звільнив його в період тимчасової непрацездатності.

Відповідно до частини першої статті З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається лише таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно зі ст 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожен має право будь- якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї".

У відповідності до частини 1 статті76, частини1 статті 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу статті 79 цього кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в порядку статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю,що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 51 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.

З гідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України припинення трудового договору передбачені контрактом, є самостійною умовою припинення трудового договору.

Відповідно до пункту 16 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203, контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством.

Отже, умовами контракту чітко визначені підстави, за наявності яких керівник підприємства може бути звільнений, а контракт з ним розірваний.

Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що 24 травня 2016 року Державним агентством резерву України укладено Контракт №79/16 з директором державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів», що є у державній власності, відповідно до умов якого ОСОБА_1 призначався на посаду директора державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України на термін з 24 травня 2016 року по 23 травня 2019 року.

Відповідно до Додаткової угоди №2/79/16 від 01 лютого 2018 «Про внесення змін до контракту від 24 травня 2016 року №79/16 з директором державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, що є у державній власності», відповідно до якої передбачено продовжити дію контракту з 24 травня 2016 року по 23 травня 2021 року. По тексту контракту слово директор замінено на генеральний директор.

Наказом №7-к від 20 січня 2020 року Державного агентства Резерву України звільнено ОСОБА_1 із 21 січня 2020 року з посади генерального директора державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів», у зв`язку з невиконанням покладених обов`язків, розірвавши контракт від 24.05.2016 № 79/16. Підстава: пункт 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України; -пункт 1 розділу 1;- підпункт 2.1.5 пункту 2.1 розділу 2; підпункт «г»; пункту 5.3 розділу 5 Контракту від 24 травня 2016 року № 79/16;доповідна записка Фінансового управління від 20 січня 2020 року №0.40/9.

Відповідно до пункту 5.3 розділу 5 Контракту від 24 травня 2016 року № 79/16 керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі неподання в установленому порядку на затвердження Органу управління майном з поквартальною розбивкою фінансового плану Підприємства, або порушення порядку здійснення витрат суб`єктами господарювання державного сектора економіки у разі не затвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 №899, або невиконання річного з поквартальною розбивкою фінансового плану Підприємства за квартал чи рік.

В судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву Державне агентство резерву України, як на підставу розірвання контракту з позивачем посилалися про невиконання фінансового плану за три квартали 2019 року, посилаючись на доказ -акт ревізії фінансово-господарської діяльності ДП Чортківський КХПвід 11 лютого 2020 року.

Як вбачається із наказу №7-к від 20 січня 2020 року підставою звільнення ОСОБА_1 із посади генерального директора ДП Чортківський КХП є доповідна записка Фінансового управління від 20 січня 2020 року за № 0.40/9. Однак, в матеріалах цивільної справи відсутня доповідна записка. Посилання представника Державного агентства резерву України, що зміст даної записки поміщений у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі не може свідчити про достовірність такої доповідної записки.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення зазначені в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства Чортківський комбінат хлібопродуктів, оскільки його було складено 11 лютого 2020 року, задовго після того, як було видано наказ про звільнення позивача від 20 січня 2020 року.

Разом з тим, в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності державного підприємства Чортківський комбінат хлібопродуктів Державного агентства резерву України за період з 01.09.2017 по 31.10.2019року, в розділі складання фінансового плану, дотримання порядку внесення змін до фінансового плану, стан виконання фінансового плану, членами ревізії зазначено, подання фінансового та їх проектів на наступний рік, звітності щодо виконання фінансових планів Підприємством здійснюється відповідно затверджених держрезервом графіків їх подачі, при формуванні планових показників витрат у фінансових планах порушень не встановлено. За результатами діяльності у 2017-2018 роках фактичний обсяг доходів підприємства перевищував плановий показник, підприємство отримувало чистий прибуток, що були сформовані із отриманих доходів та понесених витрат. Ревізією відповідності форми фінансових планів типовій формі порушень не встановлено, дотримання законодавчо встановлених обмежень при формуванні планових показників витрат у фінансових планах не встановлено.

Із Акту ревізії від 11.02.2020 року вбачається, що фактично за результатами діяльності Підприємства за три квартали 2019 року відповідно до Звіту про виконання фінансового плану підприємства, отримано чистий збиток в сумі 7 825. 0 тис. грн, що сформований із:

-отриманих доходів в загальній сумі 44 033. 0 тис. Грн.. що сформовані із витрат віднесених до собівартості реалізованої продукції( товарів, робіт, послуг) в сумі 44 011,0 тис.грн., інших доходів в сумі 12,0 тис. Грн.;

-понесених витрат в загальній сумі 51 858.0 тис. грн., що сформовані із витрат віднесених до собівартості реалізованої продукції( товарів,робіт, послуг) в сумі 45 244,0 тис. грн., адміністративних витрат в сумі 4 357,0 тис. Витрат на збут в сумі 1 757,0 тис. грн., інших витрат в сумі 500,0 тис.грн.

Загальний фактичний обсяг доходів підприємства за три квартали 2019 року перевищив плановий показник на відповідний період на 3 533,0 тис.грн.. або на 108,7 % запланованого обсягу.( а.с.33).

У висновку ревізії зазначено, що основною причиною перевищення фактичних показників над плановими було провадження діяльності на території державного підприємства цілісний майновий комплекс Державного підприємства Луцький комбінат хлібопродуктів №2 у зв`язку з укладеними договорами оренди на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 року № 134 Про передачу цілісного майнового комплексу Державне підприємство Луцький комбінат хлібопродуктів №2.

Із акту ревізії і пояснення позивача ОСОБА_1 вбачається, що ДП № Луцький комбінат хлібопродуктів №2перебував у збитковому фінансовому стані, в зв`язку з чим ДП Чортківський КХП поніс додаткові витрати на утримання ДП № Луцький комбінат хлібопродуктів №2 на опалення та освітлення, оплата праці, оплата по переміщенню зернової продукції, ремонтні роботи та реконструкція основних, інші затрати. Однак, такі витрати не були враховані при складанні річного фінансового плану з поквартальною розбивкою на 2019 рік.

Як встановлено в судовому засіданні, що позивач як генеральний директор вживав всі необхідні заходи для збереження державного майна та забезпечення виробничої діяльності на території державного підприємства Луцький комбінат хлібопродуктів №2. Комісія у своєму Акті від 11.02. 2020 року зробила висновок, що ревізією порушень з цього питання не встановила.

Крім цього, Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства Чортківський комбінат хлібопродуктів Державного агентства резерву України за період з 01.09.2017 року по 31.10.2019 рік, встановлено, що станом на 31 жовтня 2019 рік за даними бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість по розрахунках із самим відповідачем - Державним агентством резерву України по понесених витратах за зберігання зерна державного резерву на загальну суму 6 666 817. 18 грн, а станом на 01.01.2020 року складає більше 7 000 000 грн.( а.с. 26).

Судова колегія вважає, що ці обставина в значній мірі призвела до погіршення результатів фінансово- господарської діяльності державного підприємства і виконання фінансових планів у 3-ьому кварталі 2019 року. Висновок за результатами: ревізією даного питання порушень не встановлено, що вказує на недоведеність порушення п. 5.3 розділу 5 Контракту від 24 травня 2016 року № 79/16, що стало підставою для звільнення.

Суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що наказ про звільнення ОСОБА_1 із посади генерального директора ДП Чортківський КХП , не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає не виконання позивачем покладених на нього обов`язків згідно Контракту, в чому полягало допущення невиконання покладених обов`язків, не зазначено, які саме порушення допустив позивач, не додано докази, які підтверджують вказані порушення та міститься інформація, на підставі яких звільнено позивача з роботи.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 41 постанови від 29 травня 2019 року у справі за № 452/970/17 зазначила, що звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

І хоча звільнення позивача відбулось на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, і таке звільнення не носить характеру дисциплінарного стягнення, а є звільненням за невиконання умов трудового контракту, адміністрація Державного агентства резерву України не позбавлена можливості отримати письмові пояснення від працівника або складання акта про відмову надати такі пояснення.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачем не було дотримано процедури отримання від працівника письмових пояснень, передбаченої частиною першою статті 149 КЗпП України, що є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заперечував про вручення йому наказу про звільнення та листа від Державного агентства Резерву України про його звільнення із займаної посади від 20 січня 2021 року він не отримував, а також доповідної записки Фінансового управління держрезерву, яка також була складена в день звільнення позивача, від 20 січня 2020 року за № 0.40/9. Відсутня доповідна записка і в матеріалах цивільної справи. В день її подачі ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 20 січня по 11 лютого 2020 року. Це свідчить про те, що позивач не був ознайомлений з доповідною запискою і не міг дати з цього приводу свої пояснення.

Доводи представника Державного агентства Резерву України про те, що позивач 20 січня 2020 року перебував у приміщенні агентства і відмовився від ознайомлення з наказом, про що складений акт не може бути підтвердженням цих обставин, оскільки із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 20 січня по 11 лютого 2020 року, який є безспірним доказам місця його перебування в цей період( а.с. 74,76).

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 жовтня 2013 року № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради Міністрів АРК, головами місцевих і державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203» затверджено Порядок погодження з головою Ради міністрів АРК, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Згідно з пунктом 4 Порядку пропозиція щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника підприємства, яке зареєстроване на території м. Києва та Севастополя, погоджується відповідно з головою Київської та Севастопольської міської держадміністрації; керівника підприємства, яке зареєстроване на території району - з головою райдержадміністрації.

Голова Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, голова місцевої держадміністрації під час розгляду пропозиції щодо погодження звільнення з посади керівника підприємства враховує усні чи письмові пояснення особи, що звільняється (пункт 5 Порядку).

Згідно з пунктом 6 Порядку повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи.

У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою.

Судом встановлено, що Державне агентство резерву України 20 січня 2020 року повідомили голову Чортківської районної адміністрації Тернопільської області про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора державного підприємства Чортківський комбінат хлібопродуктів,за невиконання обов`язків, передбачених умовами контракту відповідно до пункту 1 розділу1, підпункту 2.1.5 пункту 2.1 розділу 2, підпункту г пункту 5.3 розділу 5 Контракту від 24 травня 2016 року № 79/16 та пункту 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України і не отримавши погодження з головою Чортківської районної державної адміністрації в цей же день прийняли наказ про його звільнення.( т.1;а.с.9; 206-210).

Доводи апеляційної скарги, що відсутність повідомлення про вмотивовану відмову у погодженні на звільнення позивача з посади після п`яти днів з моменту звернення давало відповідачу право видати наказ про звільнення, зіславшись на постанову Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі за № 757/42262/15-ц, не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивача звільнено 20 січня 2020 року без погодження з головою Чортківської районної державної адміністрації, що є порушенням Порядку, оскільки пропозиція щодо погодження звільнення позивача була отримана виконавчим органом лише 20 січня 2020 року. Наведене вказує на те, що відповідачем Державним агентством резерву України порушена процедура погодження звільнення керівника Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів», оскільки повідомлення про звільнення було надіслане голові Чортківської районної державної адміністрації в той день, коли ними був винесений наказ про звільнення.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 27 листопада 2020 року у справі за №752/12962/16-ц .

Розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

У рішенні Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 зазначено, що рівність та недопустимість дискримінації особи є не тільки конституційними принципами національної правової системи України, а й фундаментальними цінностями світового співтовариства, на чому наголошено у міжнародних правових актах з питань захисту прав і свобод людини і громадянина, зокрема у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (статтях 14, 26), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (статті 14), Протоколі № 12 до цієї Конвенції (статті 1), ратифікованих Україною, та у Загальній декларації прав людини 1948 року (статтях 1, 2, 7); гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод (абзаци четвертий, п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Аналіз положень частини третьої статті 40 КЗпП України свідчить про те, що закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці.

Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(ІІ)/2019 у справі № 3-425/2018(6960/18) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 КЗпП України. У цьому рішенні Конституційний Суд України, зокрема, вказав, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини рішення).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності , а також у період перебування у відпустці (частина третя статті 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства проводиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у день звільнення позивач знаходився на лікарняному, а тому був звільнений з посади з порушенням вимог частини третьої статті 40 КЗпП України.

Посилання Державного агентства Резерву України про те, що трудові відносини із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав передбачених пунктом 8 статті36 КЗпП України, положення частини третьої статті 40 КЗпП України не підлягають застосуванню, оскільки розірвання договору за контрактом можуть бути припиненні в період тимчасової непрацездатності працівника або перебування його у відпустці пославшись на судову практику, зокрема на постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року за 3 6-127 цс 12; від 26 грудня 2012 року за № 156 цс12 та постанову апеляційного суду м. Києва від 04. квітня 2018 року за № 761/4523/16-ц.

Такі посилання є необґрунтованими, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі за № 205/4196/цс 19 відступила від попередніх висновків.

У постановах Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі за № 357/695/19; від 13 листопада 2019 року у справі № 545/1151/16-ц ; від 11 грудня 2019 року у справі № 522/3410/15-ц; від 29 січня 2020 року у справі № 320/7991/16 ; від 09 грудня 2020 року у справі за № 596/176/18), суди дійшли висновку про заборону звільнення працівника, який на момент звільнення є тимчасово непрацездатним, однак при наявності підстав для звільнення (відсутності підстав для поновлення) і якщо воно здійснене у день перебування на лікарняному, суд може усунути таке порушення прав позивача шляхом зміни дати звільнення на перший день після закінчення періоду непрацездатності за наявності підстав для звільнення.

Таким чином доводи апеляційної скарги, що при звільненні позивача відповідач не порушив законодавство, є безпідставними, оскільки суди встановили, що відповідач видав наказ про звільнення позивача без зазначення підстав для застосування такого виду дисциплінарного стягнення, не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяної шкоди, попередню роботу позивача ОСОБА_1 , який раніше до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Судова колегія також вважає, що при звільненні ОСОБА_1 із посади генерального директора Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» була порушена процедура погодження звільнення без належного повідомлення і погодження з головою Чортківської районної державної адміністрації, не було вручено йому наказу про звільнення, не вручено трудової книжки і не проведено розрахунку, не вручено доповідної записки фінансового управління, не відібрано пояснення і звільнення відбулося в період його тимчасової непрацездатності. Сукупність таких порушень свідчать про те, що адміністрація Державного агентства Резерву України не дотрималася встановлених законодавством гарантії захисту позивача від незаконного звільнення.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, які спрямовані на незгоду із судовими рішеннями у справі та власне тлумачення норм матеріального права, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи, надав належну оцінку доводам сторін та наданим у справі доказам, правильно здійснив тлумачення норм матеріального та процесуального права і застосував їх до спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Оскільки у цій справі оскаржене судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат судова колегія не здійснює.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови 30 квітня 2021 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Храпак Н.М.

Судді: Щавурська Н.Б.