Номер провадження: 22-ц/813/2163/21
Номер справи місцевого суду: 514/1966/19
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 27
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» квітня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 09 червня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2019 року представник Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.02.2015 року у розмірі 12 418.56 грн, а також витрати по сплаті судового збору (а.с 2-43).

09 червня 2020 року заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області (головуючий - суддя Кравченко П.А.) позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.02.2015 року у розмірі 3863 (три тисячi вісімсот шістдесят три) гривні 88 копійок, яка складається з наступного: - 3863.88 грн - заборгованість за кредитом. Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса:01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат) судові витрати у розмірі пропорційного розміру задоволених позовних вимог в розмірі 597 (п`ятсот дев`яносто сім) гривень 62 копійки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с 67-73).

06 липня 2020 року засобами поштового зв`язку представник Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Крилова Олена Леонідівна направила апеляційну скаргу на заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 09 червня 2020 року. Апелянт із зазначеним рішенням не погоджується, вважає, що воно прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вважає, що заборгованість відповідача в даній справі виникла саме з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. Апелянт пояснює, що відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди, відповідач отримав строковий кредит у розмірі 4196, 4 грн. на строк 12 місяців з 12.02.2015 року по 29.02.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.883% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 27 листопада 2019 року має заборгованість 12418, 56 грн. Апелянт вказує на те, що він виконав свої зобов`язання за договором перед відповідачем, а в свою чергу відповідач умови договору, щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконує, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючий передбачений договором розмір відсотків у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості. Апелянт вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив надані документи, тому незаконно було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та неустойки (пені) з одних лише міркувань та припущень. Апелянт просить рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 09 червня 2020 року в частині відмови у стягненні процентів та неустойки скасувати, ухваливши нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Стратулата Івана Івановича на заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 09 червня 2020 року було відкрито в порядку спрощеного провадження.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем до суду докази укладення договору не дають суду підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2013 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у «Приватбанку» (а.с. 7).

Відповідно до п. 1.1.1.52 Умов та Правил надання банківських послуг овердрафт це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій за платіжною карткою над сумою залишку коштів на рахунку клієнта в розмірі ліміту кредитування. Тобто, обов`язковою умовою для такого кредиту є видача кредитної картки та відкриття рахунку на ім`я клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.02.2015 року сторонами була підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та прав надання продукту кредитних карт. За змістом угоди сторони домовилися зменшити розмір заборгованості, яка виникла за період з дня надання кредиту (а.с. 8).

Відповідно до п. 2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та прав надання продукту кредитних карт банк надав відповідачу, як позичальнику, терміновий кредит шляхом встановлення кредитної лінії на кредитну картку на споживчі цілі в сумі 4196,4 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти в сумі 369,19 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил (а.с. 8).

Тобто, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт складає між ним (відповідачем) та банком кредитний договір, тим самим підтвердивши наявність у нього заборгованості перед банком та визнавши її.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.02.2015 року вбачається, що заборгованість за відсотками на поточну заборгованість складає 1864,39 грн (а.с. 6).

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 1864,39 грн.

Що ж стосується Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, якими апелянт обґрунтовував позов, то дані Умови та Правила є внутрішніми документами банку, які відповідачем, як позичальником, підписані не були.

Тому, погоджуючись з судом першої інстанції та враховуючи, що в Генеральній угоді про реструктуризації боргу відсутня домовленість між сторонами про нарахування пені у разі не виконання зобов`язання за кредитним договором, апеляційний суд вважає, що наявна в матеріалах справи і надана позивачем роздруківка вказаних документів із сайту банку, не дає можливості ідентифікувати дані документи, а саме Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, та їх редакцію станом на момент підписання угоди, а тому не є достатнім доказом для висновку про стягнення з відповідача пені.

Зазначене вище підтверджується також правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 провадження №14-131цс-19, в якому Верховний Суд зазначив, що норми статті 634 ЦК України при вирішенні такого спору застосовуватися не можуть, оскільки при зверненні до суду позивач не надав будь-яких доказів, які свідчили б про те, що саме долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг, якими обґрунтовуються вимоги позивача з посиланням на дану норму закону, які розміщенні на сайті позивача, діяли на момент укладення договору з відповідачем.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги позивача в частині повернення кредитних коштів та стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів відповідно до підписаної сторонами угоди є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов фактично задоволено на суму 5728,27 грн, тобто на 46% від заявленої ціни позову (12418,56 грн).

Підтверджені понесені позивачем судові витрати складаються із судового збору за звернення з позовом (1921 грн) та з апеляційною скаргою (2881,5 грн), всього на суму 4802,5 грн.

Тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача в сумі 4802,5 грн х 46%=2209,15 грн.

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині незадоволення вимог щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом скасовує та ухвалює в цій частині нове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Заочне рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 09 червня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам за користування кредитом скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»(, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д); місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 1864,39 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»(, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д); місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат)судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 883,66 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»(, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д); місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат) судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 1325,49 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

27.04.2021 року м. Одеса