Справа № 536/1500/17
Провадження № 2/536/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пасєчнікової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за об`єднаними в одне провадження позовами:

- ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики;

- ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована зокрема тим, що 20.05.2013 р. між нею та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 отримано в борг грошові кошти в сумі 4300 ( чотири тисячі триста) доларів США та 127 000 ( сто двадцять сім тисяч) гривень на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що було видано розписку.

В подальшому, ОСОБА_4 21.05.2013 року було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.10.2014 р. у справі № 524/8665/14 - ц, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 06.09.2008 року - розірвано.

16 липня 2016 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , було укладено шлюб внаслідок чого змінено прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.04.2017 року у справі № 524/3853/16-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року, було встановлено, що кошти надані ОСОБА_9 у позику ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) були отримані для поліпшення житлових умов сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , а звідти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України.

14.06.2017 року нею направлені вимоги про повернення коштів на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які отримані 15.06.2017 р.

21.06.2017 року нею повторно направлені вимоги про повернення коштів на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які отримані 21.06.2017 р.

Станом на 26.08.2017 р. грошові кошти за договором позики від 20.05.2013 року відповідачами їй не повернуто.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Зважаючи на наведене ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є солідарними боржниками за договором позики від 20.05.2013 року.

За таких обстави з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню крім основної суми боргу в розмірі 127000,00 грн. (сто двадцять сім тисяч гривень) та 4300,00 (чотири тисячі триста) Доларів США, також 3% річних та інфляційні ( у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України), відсотки за користування чужими грошовими коштами ( у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України) відносно суми заборгованості у гривнях, 3% річних та відсотки за користування чужими грошовими коштами ( у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України) відносно суми заборгованості у доларах США.

З урахуванням того, що вимоги про повернення коштів були отримані відповідачами 15.06.2017 р., тридцятиденний термін на повернення закінчується 15.07.2017 р., саме тому розрахунок 3% річних та інфляційних збитків проводиться з 16.07.2017 р. по 26.08.2017 р.

На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як солідарних боржників на користь ОСОБА_1 383019,91 грн. (триста вісімдесят три тисячі дев`ятнадцять гривень дев`яносто одна копійка) з яких: 236 822 грн. (двісті тридцять шість тисяч вісімсот двадцять дві гривні) основна сума боргу за договором позики, 838,30 грн. (вісімсот тридцять вісім гривень тридцять копійок) 3% річних, 145 359,61 грн. ( сто сорок п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят одна копійка) відсотки за користування грошовими коштами.

- судові витрати покласти на відповідачів.

Позовна заява ОСОБА_3 обґрунтована зокрема тим, що 20 травня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 нібито отримала у борг грошові кошти у сумі 4300, 00 Доларів США та 127 000,00 грн.

Про існування такого договору позики йому стало відомо з позову до нього про поділ спільного сумісного майна подружжя, поданого 19 травня 2016 р. до Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Вважає, що вищевказаний договір позики укладений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України передбачає, що для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Таким чином відсутність його підпису на оскаржуваному договорі має наслідком його недійсність, та не може створювати для нього будь-яких боргових зобов`язань.

Крім цього, вказував, що, цинічні та зухвалі дії відповідачів, які оформили договір позики лише на папері, та всіляко намагаються збагатитися за його рахунок спричиняють йому значний нервовий стрес, який проявляється порушенням сну та апетиту, тривогою, дратівливістю, постійним переживанням за своє майбутнє та гнітючім відчуттям несправедливості.

Більш того, первісний позов невипадково пред`явлений напередодні його весілля, про яке позивачу та ОСОБА_2 було достеменно відомо, адже вони вдвох в будь- який спосіб намагаються помститися йому та зіпсувати його сімейне життя.

Крім цього, з метою збирання всіх необхідних документів для пред`явлення зустрічного позову він змушений був звертатись до адвоката, що спричиняло вимушені зміни в його житті, додаткові нервові хвилювання, та безумовно додаткові матеріальні витрати.

Всі ці обставини в сукупності визначають розмір нанесеної йому моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним договір позики, укладений 20 травня 2013 року.

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

31 жовтня 2017 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_11 надійшло заперечення на позовну заяву ОСОБА_3 , яке обґрунтовано зокрема тим, що 20.05.2017р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) отримано в борг грошові кошти в сумі 4300 (Чотири тисячі триста) доларів США та 127000,00 (Сто двадцять сім тисяч) грн. 00 коп. на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що було видано розписку.

В подальшому, ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) 21.05.2013р. було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.04.2017р. у справі № 524/3853/16-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017р., було встановлено, що грошові кошти, які були надані у позику ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ) були отримані для поліпшення житлових умов сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), а звідти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України.

Крім цього, твердження ОСОБА_3 про те, що відсутність його підпису на оскаржуваному договорі має наслідком його недійсність, та не може створювати для нього будь-яких боргових зобов`язань, є безпідставним. Адже, відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

10.04.2018 року ОСОБА_1 надала суду письмові пояснення, відповідно до яких вказано, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/3853/16-ц від 05 квітня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 р.„ є встановленим факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 у борг грошових коштів в сумі 4300 ( чотири тисячі триста! доларів США та 127 000 (сто двадцять сім тисяч), на підставі договору позики, а також встановлений факт, що вказані кошти, є спільною сумісною власністю подружжя, тобто спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В свою чергу, ОСОБА_3 не оскаржував рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/3853/16-н від 05 квітня 2017 року у строки визначені законом, що свідчить про те, що ОСОБА_3 визнав укладений договір позики між нею та ОСОБА_2 та факт того, що отримані ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 4300 ( чотири тисячі триста) доларів США та 127 000 (сто двадцять сім тисяч), є спільною сумісною власністю подружжя.

10.04.2018 року ОСОБА_2 надала суду письмові пояснення, відповідно до яких вказано, що 20.05.2013 р. ОСОБА_1 надала їй в борг грошові кошти в сумі 4300 ( чотири тисячі триста) доларів США та 127 000 ( сто двадцять сім тисяч) гривень на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Передача коштів відбувалася в присутності свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Після отримання грошових коштів від ОСОБА_1 , на наступний день, тобто 21.05.2013 р. нею було придбано квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 5-365. Вартість придбаної квартири - 136 945,00 грн.

Вона звернулася до Автозаводського районного суду з позовною заявою щодо визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 , придбану на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 5-365.

Однак, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 524/3853/ 16-ц від 05 квітня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 р., за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на майно та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину квартири, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на квартиру АДРЕСА_2 задоволено частково, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності на квартиру, визнання права спільної часткової власності на квартиру задоволено: припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_10 право власності за кожним на 1/2 частини квартиру АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися. На адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила відмовити в задоволені позову ОСОБА_3

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися. На адресу суду від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від ОСОБА_15 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано зокрема тим, що відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя № 763/0/15-21 від 01.04.2021 року «Про надання уніфікованих рекомендацій для судів усіх інстанцій та юрисдикцій щодо безпечної роботи в умовах карантину», в якому, зокрема наголошено, що під час дії в країні складної епідеміологічної ситуації учасники судових процесів можуть звернутися з відповідним клопотанням щодо відкладення розгляду справ у зв`язку з карантинними заходами.

Крім того, з 00:00 15 квітня 2021 року встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення СОVID-19 на території Полтавської області, в тому числі і в м. Кременчуці та застосувати на всій території Полтавської області обмежувальні протиепідемічні заходи, передбачені для «червоного» рівня епідемічної небезпеки, зокрема проїзд у транспорті загального користування обмежений - лише за спец перепустками, які видаються працівникам так званої критичної інфраструктури.

За таких обставин, через обмеження, що введені у м. Кременчуці та неможливість добратися до Кременчуцького районного суду Полтавської області у звичайному режимі та з метою мінімізувати нараження на небезпеку себе та інших громадян щодо поширення СОУГО-19, а також з метою реалізації права учасника справи на захист, вважала за неможливе проведення судового засідання 19.04.2021 року, а тому існує необхідність відкласти розгляд справи № 536/1500/17.

Суд, вирішуючи вказане клопотання, приходить наступного висновку.

ОСОБА_15 посилаючись на рішення ВРП № 763/0/15-21 від 01.04.2021 року вказує про можливість відкладення розгляду справи, але у вказаному рішенні встановлено певні умови для такого відкладення, а саме: у п.9 рекомендацій до цього рішення вказано зокрема таке: «Довести до відома учасників судових процесів можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

При цьому відкладення розгляду справи можливе лише у крайньому разі, лише коли його проведення з використанням електронних засобів зв`язку неможливе через процедурні та технічні причини.»

Отже, посилаючись на рішення ВРП № 763/0/15-21 від 01.04.2021 року, ОСОБА_15 достеменно обізнана про умови відкладення розгляду справи. В той час, нею не заявлено клопотання про здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції.

Крім цього, не заслуговують на увагу і те, що в неї виникають складнощі щодо з`явлення до приміщення суду у зв`язку з введенням спецперепусток, оскільки місце розташування офісу ОСОБА_16 значиться за адресою: АДРЕСА_3 , в той час місце розташування суду значиться за адресою: АДРЕСА_4 , відстань між вказаними адресами, за відкритими джерелами, а саме картографічного сервісу "Google Maps" становить 1.5 км, тобто час, за який можливо пройти вказану відстань становить близько 15 хвилин, не враховуючи інших способів здійснити явку в судове засідання.

Більш того, відповідно до ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних.

Оскільки вказані ОСОБА_16 причини неявки в судове засідання визнано судом неповажними, також враховуючи обставини справи та тривалість судового розгляду, який розпочався у 2017 році, суд вважає за можливе проводити розгляд справи по суті без участі ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_15 .

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 20.05.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 отримано в борг грошові кошти в сумі 4300 (чотири тисячі триста) доларів США та 127 000 (сто двадцять сім тисяч) гривень на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , про що було видано розписку.

В подальшому, ОСОБА_4 21.05.2013 року було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.10.2014 р. у справі № 524/8665/14 - ц, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 06.09.2008 року - розірвано.

16 липня 2016 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , було укладено шлюб внаслідок чого змінено прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.04.2017 року у справі № 524/3853/16-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 року, було встановлено, що кошти надані ОСОБА_9 у позику ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) були отримані для поліпшення житлових умов сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , а звідти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України.

14.06.2017 року нею направлені вимоги про повернення коштів на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які отримані 15.06.2017 р.

21.06.2017 року нею повторно направлені вимоги про повернення коштів на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які отримані 21.06.2017 р.

Станом на 26.08.2017 р. грошові кошти за договором позики від 20.05.2013 року відповідачами їй не повернуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням того, що вимоги про повернення коштів були отримані відповідачами 15.06.2017 р., тридцятиденний термін на повернення закінчується 15.07.2017 р., саме тому розрахунок 3% річних та інфляційних збитків проводиться з 16.07.2017 р. по 26.08.2017 р.

3% річних ( період з 16.07.2017 р. по 26.08.2017 р.)

127000 грн. х 3% / 365 х 42 = 438,41 грн.

4300 доларів США х 3 %/ 365 х 42 = 14,84 доларів США.

Інфляційні збитки (період з 16.07.2017 р. по 26.08.2017 р.)

Розрахунок інфляційних збитків здійснюється у відповідності до листа Верховного Суду України від 03.04.97 г. N 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». При цьому розрахунок здійснюється відносно суми боргу - 127000 грн., оскільки відносно іноземної валюти - 4300 доларів США, індекс інфляції не застосовується (постанова ВСУ від 27 січня 2016р. у справі № 6-771цс15). В свою чергу, з урахуванням виникнення заборгованості з 16.07.2017 р. індекс інфляції визначений за липень 2017 року не застосовується, а за вересень 2017 року станом на день подачі позову не визначений.

Відсотки за користування позиковими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Інформація щодо облікової ставки міститься на офіційному сайті НБУ за наступним посиланням (https://bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=53647)

Відсотки за користування грошовими коштами у сумі - 127 000,00 грн. (за період з 20.05.2013 р. по 26.08.2017 р.):

з 20.05.2013 р. по 09.06.2013 р.: 127000 х 7,5 %/365 х 20 = 521,92 грн.

з 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р.: 127000 х 7%/365 х 64 = 1558,79 грн.

з 13.08.2013 р. по 14.04.2014 р.: 127000 х 6,5 %/365 х 245 = 5541,03 грн.

з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р.: 127000 х 9,5 %/365 х 93 = 3074,09 грн.

з 17.07.2014 р. по 12.11.2014 р.: 127000 х 12,5%/365 х 119 = 5175,68 грн.

з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р.: 127000 х 14%/365 х 85 = 4140,55 грн.

з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р.: 127000 х 19,5%/365 х 26 = 1764,08 грн.

з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р.: 127000 х 30%/365 х 146 = 15240 грн.

з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р.: 127000 х 27%/365 х 28 = 2630,47 грн.

з 25.09.2015 р. по 29.10.2015 р.: 127000 х 22%/365 х 35 = 2679,18 грн.

з 30.10.2015 р. по 21.04.2016 р.: 127000 х 22%/365 х 175 = 13395,89 грн.

з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р.: 127000 х 19%/365 х 35 = 2313,84 грн.

з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р.: 127000 х 18%/365 х 28 = 1753,64 грн.

з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р.: 127000 х 16,5%/365 х 35 = 2009,38 грн.

з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р.: 127000 х 15,5%/365 х 49 = 2642,64 грн.

з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р.: 127000 х 15%/365 х 42 = 2192,05 грн.

з 28.10.2016 р. по 08.12.2016 р.: 127000 х 14%/365 х 12 = 584,55 грн.

з 09.12.2016 р. по 13.04.2017 р.: 127000 х 14%/365 х 126 = 6137,75 грн.

з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р.: 127000 х 13%/365 х 42 = 1899,78 грн.

з 26.05.2017 р. по 26.08.2017 р.: 127000 х 12,5%/365 х 62 = 2696,58 грн.

Загальний розмір відсотків за користування позиковими коштами в сумі - 127000 грн.: 521,92 грн. + 1558,79 грн. + 5541,03 грн. + 3074,09 грн. + 5175,68 грн. + 4140,55 грн. + 1764,08 грн. + 15240 грн. + 2630,47 грн. + 2679,18 грн. + 13395,89 грн. + 2313,84 грн. + 1753,64 грн. + 2009,38 грн. + 2642,64 грн. + 2192,05 грн. + 584,55 грн. + 6137,75 грн. + 1899,78 грн. + 2696,58 грн. = 77 951,89 грн. (сімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня вісімдесят дев`ять копійок).

Відсотки за користування грошовими коштами у сумі - 4300 доларів США (за період з 20.05.2013 р. по 26.08.2017 р.):

з 20.05.2013 р. по 09.06.2013 р.: 4300 х 7,5 %/365 х 20 = 17,67 доларів США.

з 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р.: 4300 х 7%/365 х 64 = 52,78 доларів США.

з 13.08.2013 р. по 14.04.2014 р.: 4300 х 6,5 %/365 х 245 = 187,61 доларів США.

з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р.: 4300 х 9,5 %/365 х 93 = 104,08 доларів США.

з 17.07.2014 р. по 12.11.2014 р.: 4300 х 12,5%/365 х 119 = 175,24 доларів США.

з 13.11.2014 р. по 05.02.2015 р.: 4300 х 14%/365 х 85 = 140,19 доларів США.

з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р.: 4300 х 19,5%/365 х 26 = 59,73 доларів США.

з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р.: 4300 х 30%/365 х 146 = 516 доларів США.

з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р.: 4300 х 27%/365 х 28 = 89,06 доларів США.

з 25.09.2015 р. по 29.10.2015 р.: 4300 х 22%/365 х 35 = 90,71 доларів США.

з 30.10.2015 р. по 21.04.2016 р.: 4300 х 22%/365 х 175 = 453,56 доларів США.

з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р.: 4300 х 19%/365 х 35 = 78,34 доларів США.

з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р.: 4300 х 18%/365 х 28 = 59,38 доларів США.

з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р.: 4300 х 16,5%/365 х 35 = 68,03 доларів США.

з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р.: 4300 х 15,5%/365 х 49 = 89,48 доларів США.

з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р.: 4300 х 15%/365 х 42 = 74,22 доларів США.

з 28.10.2016 р. по 08.12.2016 р.: 4300 х 14%/365 х 12 = 19,79 доларів США.

з 09.12.2016 р. по 13.04.2017 р.: 4300 х 14%/365 х 126 = 207,81 доларів США.

з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р.: 4300 х 13%/365 х 42 = 64,32 доларів США.

з 26.05.2017 р. по 26.08.2017 р.: 4300 х 12,5%/365 х 62 = 91,30 доларів США.

Загальний розмір відсотків за користування позиковими коштами в сумі - 4300 доларів США: 17,67 + 52,78 + 187,61+ 104,08 + 175,24 + 140,19 + 59,73 + 516 + 89,06 + 90,71 + 453,56 + 78,34 + 59,38 + 68,03 + 89,48 + 74,22 + 19,79 + 207,81 + 64,32 + 91,30 = 2639,30 (дві тисячі шістсот тридцять дев`ять доларів США двадцять п`ять центів).

Загальний розрахунок ціни позову становить 383019,91 грн. (триста вісімдесят три тисячі дев`ятнадцять гривень дев`яносто одна копійка) з яких:

Основна сума боргу: 127000 грн. + 109 822 грн. (4300 доларів США згідно офіційного курсу валют станом на 26.08.2017 р. - 25,54 за 1 долар США) = 236 822 грн. (двісті тридцять шість тисяч вісімсот двадцять дві гривні).

3% річних: 459,29 грн. + 379,01 грн. (14,84 доларів США згідно офіційного курсу валют станом на 26.08.2017 р. - 25,54 за 1 долар США) = 838,30 грн. (вісімсот тридцять вісім гривень тридцять копійок).

Відсотки за користування чужими грошовими коштами: 77951,89 грн. + 67 407,72 грн. (2639,30 доларів США згідно офіційного курсу валют станом на 26.08.2017 р. - 25,54 за 1 долар США) = 145 359,61 грн. ( сто сорок п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят одна копійка).

ОСОБА_3 заперечуючи проти позову, та заявляючи вимоги про визнання договору недійним посилався на те, що спірний договір укладено без його згоди; вказаний договір не підписував, тому не може створювати для нього будь-яких боргових зобов`язань.

Надаючи оцінку таким доводам ОСОБА_3 судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/3853/16-ц від 05 квітня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.06.2017 р. є встановленим факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 у борг грошових коштів в сумі 4300 (чотири тисячі триста доларів США та 127 000 ( сто двадцять сім тисяч), на підставі договору позики, а також встановлений факт, що вказані кошти, є спільною сумісною власністю подружжя, тобто спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 не спростував обставини щодо надання коштів у позику, у тому числі не надав будь-які належні і допустимі докази на підтвердження наявності у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ( ОСОБА_4 ) достатніх власних коштів та фінансової можливості без одержання коштів у борг від сторонніх осіб на поліпшення житлових умов, зокрема на придбання спірної квартири, її ремонту, придбання меблів. Надані ОСОБА_1 у позики ОСОБА_2 кошти були отримані для поліпшення житлових умов сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Крім цього, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями статті 65 СК України визначені правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо.

Поряд з цим для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. До того як позикодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові) в останнього не виникає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, суд вважає встановленим факт надання коштів ОСОБА_1 ОСОБА_10 в інтересах сім`ї останньої та ОСОБА_3 , тому відхиляє доводи останнього про необхідність його підпису при укладанні такого договору чи дозволу на укладання такого.

Крім цього, тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що:

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування позову ОСОБА_3 вказував на предмет та підстави позову лише в обсязі незгоди обов`язку сплачувати кошти за договором позики укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 оскільки вважав, що він укладений з порушенням укладання такого договору, а саме відсутності його згоди на такий та/або відсутність його підпису на такому, що, як встановлено вище спростовується обставинами справи та нормами закону. При цьому не вказував як на підстави позову про те, що вказаний договір позики є фіктивним відповідно до ст.234 ЦК України та відповідно не посилався на відповідні норми закона. В той час, поза вимогами вказаних у позовній заяві, зокрема поза визначеного ним предмету позову, під час судового розгляду заявляв клопотання про призначення судових експертиз на встановлення фіктивності спірного договору, тобто таке питання вирішувалося поза межами заявлених позовних вимог, що суперечить нормам ст.13 ЦК України, оскільки суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених вимог.

Не зважаючи на це, судом призначалися судові експертизи для вирішення питання фіктивності спірного договору позики, а саме:

10.04.2018 року ухвалою суду, за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_17 призначено судову технічну експертизи давності документа, проведення якої доручено Харківському НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На виконання вказаної ухвали виготовлено висновок експерта № 11543/15160, відповідно до якого вирішити питання поставлені перед експертом неможливо, оскільки в експертних установах Міністерства юстиції України відсутня криміналістична науково-розробленої методики з встановлення давності нанесення штрихів, виконаних чорнилом для друкуючих пристроїв зі струминно-крапельним способом друку, та через відсутності у Харківському НДІСЕ спеціального обладнання.

09.11.2018 року ухвалою суду, за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_17 призначено судову технічну експертизи давності документа, проведення якої доручено Київському НДІСЕ.

01.04.2019 року до суду надійшло повідомлення від Київського НДІСЕ про неможливість надання висновку судово-технічної експертизи документів у зв`язку з недостатністю вихідних даних.

В подальшому, з метою сприяння проведення відповідний експертизи та забезпечення прав ОСОБА_3 , судом витребовувалися можливі документи та зобов`язано сторін надати певні документи, необхідні для проведення експертизи, в тому числі доказів за клопотанням сторони ОСОБА_3 .

Після отримання всіх можливих документів, 22 листопада 2019 року ухвалою суду, за клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_17 призначено судову технічну експертизу давності документа, проведення якої знову доручено Харківському НДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На виконання вказаної ухвали виготовлено висновок експерта № 857, відповідно до якого вирішити питання поставлені перед експертом неможливо, оскільки в експертних установах Міністерства юстиції України відсутня криміналістична науково-розробленої методики з встановлення давності нанесення штрихів, виконаних чорнилом для друкуючих пристроїв зі струминно-крапельним способом друку, та через відсутності у Харківському НДІСЕ спеціального обладнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

По-перше, суд повторює, що підставою позову ОСОБА_3 є сама відсутність його згоди на укладання спірного договору, і цій підставі судом надано належну оцінку; в той час, відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування.

По-друге, враховуючи тривалість розгляду справи; призначення відповідної експертизи за клопотанням ОСОБА_3 втретє, та не спростування спірного договору в судовому порядку, хоча таке спростування і не входить до підстав пред`явленого спору, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не доведені.

Крім цього, питання укладання спірного договору досліджувалося під розгляду справи №524/3853/16-ц в Автозаводському районному суді м. Кременчука, та за результатами розгляду якої ухвалено рішення, яке залишено в силі за наслідками розгляду апеляційної скарги, та якими встановлено факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 у борг грошових коштів в сумі 4300 (чотири тисячі триста доларів США та 127 000 ( сто двадцять сім тисяч), на підставі договору позики, а також встановлений факт, що вказані кошти, є спільною сумісною власністю подружжя, тобто спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 не спростував обставини щодо надання коштів у позику, у тому числі не надав будь-які належні і допустимі докази на підтвердження наявності у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ( ОСОБА_4 ) достатніх власних коштів та фінансової можливості без одержання коштів у борг від сторонніх осіб на поліпшення житлових умов. Надані ОСОБА_1 у позики ОСОБА_2 кошти були отримані для поліпшення житлових умов сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст. 527, 625, 1047, 1047 ЦК України, ст. 76, 82, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280, 287, 352 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 383019,91 грн. (триста вісімдесят три тисячі дев`ятнадцять гривень дев`яносто одна копійка) з яких: 236 822 грн. (двісті тридцять шість тисяч вісімсот двадцять дві гривні) основна сума боргу за договором позики, 838,30 грн. (вісімсот тридцять вісім гривень тридцять копійок) 3% річних, 145 359,61 грн. (сто сорок п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень шістдесят одна копійка) відсотки за користування грошовими коштами.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3830 гривень 20 копійок.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним- відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський