ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7435/21 Справа № 202/6507/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі мають статус внутрішньо переміщених осіб. Для отримання соціальної допомоги для внутрішньо переміщених осіб 12.08.2015 року між ОСОБА_1 та відповідачем був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого на її, ОСОБА_1 , ім`я був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_2 та видано платіжну картку.

17.11.2015 року між нею та відповідачем був укладений договір № 55813103 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування, відповідно до умов якого на її, ОСОБА_1 , ім`я було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 та видано платіжну картку. Аналогічні договори були укладені між ОСОБА_2 та відповідачем. На підставі укладених договорів вони, позивачі, щомісячно отримували з вказаних банківських рахунків суми соціальної допомоги та пенсії.

Згодом співробітники відповідача повідомили її, ОСОБА_1 , про виникнення якихось проблем з її платіжною карткою, для вирішення яких їй було запропоновано відкрити інший поточний рахунок у банку. При цьому їй було повідомлено про те, що грошові кошти, які надходитимуть на її поточний рахунок будуть перераховуватися відповідачем на новий поточний рахунок для подальшого їх отримання нею у касі банку.

У зв`язку з викладеним 17.11.2015 року між нею, ОСОБА_1 , та відповідачем був укладений договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування № НОМЕР_4 , відповідно до умов якого відповідачем їй був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 .

Починаючи з 17.11.2015 року вона почала отримувати соціальну допомогу та пенсію готівкою у касі у більшому розмірі, аніж раніше. На її питання щодо причин цього касир повідомляла про те, що збільшення соціальних виплат відбулося за рахунок допомоги міжнародних благодійних організацій, які мають регулярний характер, однак суми виплат можуть відрізнятися.

Влітку 2016 року за їх, позивачів, місцем проживання з`явилися невідомі особи і повідомили їх про необхідність повернути на користь відповідача грошові кошти у розмірі 44 598,57 грн, які начебто вони незаконно отримали. З метою з`ясування вказаних обставин вони зверталися до відділення відповідача, однак жодних документів на підтвердження вказаних обставин не отримали.

Натомість, невдовзі вона, ОСОБА_1 отримала від відповідача повідомлення про помилковий грошовий переказ від 12.08.2016 року з проханням повернути грошові кошти у розмірі 44 598,57 грн, як помилково отримані.

У жовтні 2016 року відповідач звернувся до суду з позовом до неї, ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів у розмірі 44 598,57 грн як безпідставно набутих.

В грудні 2017 року відповідач уточнив позовні вимоги та просив ще стягнути з неї відсотки за користування вказаними грошовими коштами за період з 25.08.2016 року по 25.11.2017 року у розмірі 26617,84 грн.

Рішенням суду від 20.04.2018 року позовні вимоги відповідача задоволені частково, стягнуто з неї на користь відповідача грошові кошти у розмірі 44 598,57 грн, а в решті вимог відповідачу відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2018 року рішення суду першої інстанції від 20.04.2018 року скасовано та ухвалено нове про відмову відповідачеві у задоволенні позову.

Після цього з 18.04.2019 року на її, ОСОБА_1 , телефон почали надходити повідомлення від відповідача про те, що з її та ОСОБА_2 рахунків відповідачем були списані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом по рахунку № НОМЕР_5 .

Звернувшись до відповідача з метою з`ясування підстав для списання грошових коштів, їх, позивачів, було повідомлено про те, що в результаті виниклого несанкціонованого овердрафту філією Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» 12.09.2016 року було проведено службове розслідування, відповідно до якого було встановлено факт того, що їм було безпідставно видано грошові кошти з карткового рахунку, що призвело до виникнення несанкціонованого овердрафту. Факт технічного несанкціонованого овердрафту виник в результаті вини працівника банку, до якого були застосовані заходи дисциплінарного впливу. Рішенням кредитного комітету від 05.03.2020 року, протокол № 25 заборгованість по рахунку було визнано проблемною та було доручено провести роботу щодо відшкодування проблемної заборгованості.

Позивачі вказали, що вказані дії відповідача свідчать про протиправне позбавлення їх належних їм грошових коштів.

Позивачі вказали, що такими діями відповідача їм була завдана моральна шкода, котра полягала душевних стражданнях з приводу позбавлення їх належних їм грошових коштів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 у вересні 2019 року лікувалася у КП «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» Дніпропетровської обласної ради. Розмір завданої їм моральної шкоди позивачі оцінюють у 10 000,00 грн. кожному.

ОСОБА_2 подав заяву про залишення його позовних вимог без розгляду.

Заявою про збільшення розміру позовних вимог від 29.01.2021 року ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь належні їй безпідставно списані грошові кошти у розмірі 9 231,24 грн та на відшкодування завданої їй моральної шкоди просила стягнути з відповідача 10 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9 231 грн. 24 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є тимчасово переміщеною особою, що підтверджується довідкою Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради від 17.12.2019 року № 1239- (а.с. 12).

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 № 637, призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку.

Згідно з п.31 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, виключно АТ «Державний Ощадний банк України» визначено уповноваженим банком, який відкриває та обслуговує поточні рахунки, на які зараховується грошова допомога.

12 серпня 2015 року між AT «Ощадбанк» в особі в.о. керуючого ТВБВ II №10003/0427 та ОСОБА_1 був укладений договір №978090 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно з яким позивачу був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_2 ( НОМЕР_6 ) на умовах тарифного пакету «Соціальний» та видана платіжна картка типу VISA Elektron INSTANT НОМЕР_7 та ПІН-конверт до неї (п. 1.1.1 Договору) (а.с. 14-17).

Згідно з п.1.2. договору відповідач зобов`язався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, та забезпечити проведення розрахунків за операціями, в тому числі здійсненими з використанням платіжної картки, в межах витратного ліміту.

Відповідно до даних Автоматизованої банківської системи «БАРС» 12 серпня 2015 року рахунок № НОМЕР_2 було зареєстровано за клієнтом ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п. 2.30 Положення про організацію операційної діяльності установах AT «Ощадбанк», затвердженого постановою правління AT «Ощадбанк» від 05 квітня 2016 року №260, формування інформації щодо операцій за рахунками з використанням платіжних карток здійснюється передавання/приймання відповідних файлів в АБС «БАРС Millennium» до/в процесингового центру програмним забезпеченням Way4 з використанням програмно забезпечення CardManagement.

Відповідно до історії обміну даних CardManagement АБС БАРС починаючи з 12 серпня 2015 року по 09 серпня 2016 року наявна «Помилка виконання персоналізації карти INSTANT» (дані обміну за 12 серпня 2015 pоку, за 25 серпня 2015 pоку, 10 листопада 2015 року, за 16 листопада 2015 року, за 09 серпня 2016 року).

При виникненні проблем з карткою позивача ОСОБА_1 працівниками відділення було запропоновано їй відкрити поточний рахунок № НОМЕР_3 (UA та для отримання коштів здійснювати перерахування коштів з карткового рахунку (2625) на поточний рахунок (2620) з подальшим отриманням коштів готівкою через касу відділення.

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 уклала з AT «Ощадбанк» в особі в.о. керуючого ТВБВ II № 10003/0427 Договір № 55813103 про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування (а.с. 18-19).

Відповідно до вказаного договору позивачу був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_3 для обліку коштів і здійснення операцій відповідно до вимог чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України (п. 1.1.Договору).

При зверненні позивача до відділення перевірялась наявність залишку коштів на рахунку № НОМЕР_2 в системі CardManagement та ініціювалось в АБС БАРС перерахування коштів на рахунок НОМЕР_3 .

У зв`язку з виникненням проблем з карткою позивача, між нею та відповідачем 27.01.2016 року було укладено заяву про приєднання № 1053925 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до умов якої відповідач відкрив позивачеві рахунок № НОМЕР_8 ( НОМЕР_9 ) на умовах тарифного пакету «Соціальний» (а.с. 79-83). З 22.04.2016 року соціальні виплати надходили позивачеві на вказаний рахунок (а.с. 117).

ОСОБА_1 були здійснені наступні перерахування на загальну суму 54 579 грн. 21 коп., а саме: 17 листопада 2015 року на суму 3 536 грн. (меморіальний ордер №107122914); 23 грудня 2015 року на суму 5 304 грн. (меморіальний ордер №110857184); 28 січня 2016 року на суму 5 817 грн. 29 коп. (меморіальний ордер №114784163); 06 квітня 2016 року на суму 9 980 грн. (меморіальний ордер №121972049); 07 червня 2016 року на суму 9 980 грн. 64 коп. (меморіальний ордер №128672592); 06 липня 2016 року на суму 9 980 грн. 64 коп. (меморіальний ордер №131891014); 20 липня 2016 року на суму 9 980 грн. 64 коп. (меморіальний ордер №133328684) (а.с. 112).

Фактично на рахунок № НОМЕР_2 надійшло лише 9980 грн. 64 коп. соціальної допомоги, що підтверджується випискою по картковому рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_6 ) за період з 12 серпня 2015 року по 15 серпня 2019 року (112).

Таким чином, персоналізація карти ОСОБА_1 не була здійснена в Програмному забезпеченні Way4 при всіх обмінах даних по операціям списання коштів за рахунком № НОМЕР_2 , тому зазначені операції залишались несквитованими на транзитному рахунку № НОМЕР_10 , тобто здійснювалась лише технічна проводка Дт2924 - Кт2620, а дебетові обороти по рахунку № НОМЕР_2 не відображались.

Випискою по картковому рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_6 ) після проведення персоналізації за період з 09 серпня 2016 року по 08 вересня 2016 pоку підтверджується наявність на рахунку заборгованості у розмірі 44 598,57 грн.

Вказані обставини встановлені постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2018 року (а.с. 29-37).

Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача із листом від 12.08.2016 року про повернення помилково перерахованих їй грошових коштів на загальну суму 44598,57 грн. (а.с. 20).

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом технічного несанкціонованого овердрафту на загальну суму 44598,57 грн. в ТВБВ № 10003/0427 від 12.09.2016 року встановлено, що вказаний несанкціонований овердрафт виник в результаті порушення головним економістом ТВБВ № 10003/0427 ОСОБА_3 вимог п. 2.30 Положення про організацію операційної діяльності в установах АТ «Ощадбанк» від 05.04.2016 року № 260; порушення завідувачем сектору роздрібного бізнесу ТВБВ ІІІ типу № 10003/0427 ОСОБА_4 вимог п. 8.5 Положення; порушення завідувачем сектору супроводження операцій з БПК відділу бек-офісу Білозьоровою О.А. вимог п. 13.3 Положення. Останній оголошено догану (а.с. 92-98, 141-143).

У зв`язку з неповерненням у добровільному порядку позивачем вказаних грошових кошів, відповідач звертався до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, та стягнення відсотків за користування грошовими коштами. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2018 року по справі № 199/7530/16-ц позов ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку кошти у розмірі 44598,57 грн., що набуті без достатньої правової підстави. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 27-28).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2018 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2018 року скасовано та у задоволенні позову ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» відмовлено (а.с. 29-37).

Апеляційним судом встановлено, що переплата коштів відбулась через збій програмного забезпечення банку, а вказані суми нараховувалися розпорядником бюджетних коштів та надходили з бюджету на рахунок ОСОБА_1 як соціальна допомога, а тому є соціальною допомогою в розумінні ст.1215 ЦК України. Апеляційним судом також встановлено відсутність рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату та факту недобросовісності набувача ОСОБА_1 , а тому кошти у розмірі 44 598,57 грн., які нараховувалися та виплачувалися банком як соціальна допомога поверненню не підлягають.

У зв`язку з неповерненням позивачем грошових коштів у розмірі 44 598,57 грн добровільно відповідачеві, останнім з 12.08.2015 року по 09.03.2021 року було списано з соціального рахунку позивача для отримання соціальної допомоги грошові кошти на загальну суму 9231,24 грн. на погашення несанкціонованого технічного овердрафту.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що грошові кошти на загальну суму 9 231,24 грн були списані відповідачем з соціального рахунку позивача безпідставно.

Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем було завдано позивачеві моральну шкоду, що полягала у душевних стражданнях через протиправне перерахування в рахунок погашення несанкціонованого технічного овердрафту відповідачем належних їй грошових коштів та відсутність у неї можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.1212, ч.1 ст.1213 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, згідно з ч.ч.2, 3 цієї статті, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами, і не вправі визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Судовими рішеннями було встановлено відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний Ощадний банк України» грошових коштів у розмірі 44 598,57 грн., тому грошові кошти на загальну суму 9 231,24 грн були списані відповідачем з соціального рахунку позивача безпідставно.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи щодо недобросовісності позивача та наявності підстав для списання Банком грошових коштів з рахунку позивача, оскільки вказані обставини вже були досліджені та спростовані судом апеляційної інстанції під час розгляду справи №199/7530/16-ц.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Положенням частини 1 статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі та вірно визначено розмір моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Приведені в апеляційних скаргах доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: