Провадження № 8/522/26/21
УХВАЛА

26 квітня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заочним Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 225410 (двісті двадцять п`ять тисяч чотириста десять) гривень 33 копійки та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок та суму судового збору у розмірі 2274 (дві тисячі двісті сімдесят чотири) гривні 00 копійок. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 4455 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 50 копійок.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року заочне та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 та 24.02.2020 залишені без змін.

До суду 22.03.2021 року надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного та додаткового рішень за нововиявленими обставинами та закриття провадження у справі за відсутності предмету спору. В обґрунтування заяви відзначено, що судом не були встановлені обставини щодо розрахунку з позивачкою на підставі розписки від 23.11.2018 року. Дана розписка зберігалася в сусіда відповідача ОСОБА_4 та відповідач не знав про її існування. Також ОСОБА_4 вказував про заміну замків у квартирі невідомими особами, без згоди відповідача.

Ухвалою суду від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 26.04.2021 року.

До суду 23.04.2021 року надійшов відзив представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 , відповідно до якого він заперечує щодо перегляду рішень за нововиявленими обставинами, оскільки, якщо кошти передав ОСОБА_6 від імені відповідача та останній в свою чергу знав про існування такої розписки, втім до суду її не подавав, тому така розписка не може бути нововиявленою обставиною. Будь-яких доказів, що ОСОБА_6 діяв в інтересах ОСОБА_1 суду не представлено. Також позивач заперечує, що вона власноруч писала розписку. Крім того, 1000 доларів США станом на 23.11.2018 року становило на 200 000 грн. менше ніж сума матеріальної шкоди, тому про відсутність предмета спору не йдеться.

У судовому засіданні 26.04.2021 року було заслухано пояснення свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що було два заливи, він займався організацією ремонту квартири, в нього залишалися гроші надані ОСОБА_1 з метою здійснення ремонту, які він заплатив ОСОБА_3 . Про передачу коштів ОСОБА_4 в подальшому повідомив ОСОБА_1 (конкретного часу повідомлення зазначити не зміг).

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримала заявлену заяву та просила задовольнити, рішення скасувати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відсутність підстав для перегляду заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04.02.2020 року та додаткового рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2020 року за нововиявленими обставинами з огляду на наступне.

Згідно, ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, за змістом наведеної норми процесуального права, до нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Відтак, до заяви додано розписку про отримання ОСОБА_3 в рахунок відшкодування збитків від затоплення квартири в сумі 1000 дол. США від довіреної особи по квартирі 47 ОСОБА_7 ОСОБА_4 від 23.11.2018 року.

Як пояснив ОСОБА_4 під присягою в судовому засіданні він сповістив відповідача про передачу коштів позивачу через певний проміжок часу.

Позовна заява про відшкодування шкоди подана до суду 02.09.2019 року, тобто відповідачу було відомо про існування даної розписки станом на час розгляду справи судом. Доводи представника відповідача про те, що вона дізналася про розписку лише 18.02.2021 року не приймаються судом до уваги, оскільки представник діє в інтересах ОСОБА_1 , який знав про існування даної розписки та факту передачі коштів.

Таким чином, дану розписку не можна вважати нововиявленою обставиною.

Більше того, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що сума заподіяної шкоди є значно більшою за 1000 доларів США, а вимоги представника відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору є, в свою чергу, безпідставними.

Таким чином, наявність нововиявленої обставини, щоб дала підставу для скасування рішення суду, судом не встановлено.

Як вбачається із рішення ЄСПЛ у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції. Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний союз» проти України», заява № 10640/05).

Отже, суд дійшов переконливого висновку про те, що ОСОБА_7 та його представником не доведено наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, підстави вказані в заяві не є нововиявленими обставинами, тому у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2020 року та додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 268, 354, 429 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Повний текст ухвали суду складено 28.04.2021 року.

Суддя: В.Я.Бондар