Справа № 464/1072/19 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/878/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Симець В.І.

з участю: апелянта ОСОБА_1 , представника ЛМКП «Львівводоканал» - Засєдко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22.04.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22.04.2019, яким у задоволенні позову до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення коштів відмовлено. В обґрунтування заяви покликався на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому як ветерану війни, інваліду війни 3-ї групи, надано пільгу 100 % знижку за користування комунальними послугами для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Вважає, що вищевказана норма розповсюджується на усіх членів його сім`ї, зокрема, тих, які користуються пільгами як багатодітна сім`я відповідно до Закону України «Про охорону дитинства». При цьому нарахування вартості за послуги водопостачання та водовідведення для членів його сім`ї відбулось без врахування наданих позивачу пільг, у зв`язку з чим останнім понесено збитки. Окрім цього, відповідачем не враховано законодавчі акти щодо надання останньому права на пільги.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року поновлено строк подання заяви.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22.04.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про стягнення коштів відмовлено та залишено вказане судове рішення в силі.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу.

З ухвалою суду не погоджується, вважає, що він є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він користується 100-процентною знижкою на плату за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання, а члени його сім`ї, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього користуються такою пільгою в розмірі 50%. Зазначає, що його сім`я складається з дружини та двох доньок. Відтак, разом із дружиною він користуються пільгами з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 100%, а інші члени сім`ї в розмірі 50%. Вважає, що судом не встановлено нормативи користування та фактичні норми споживання послуг.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року та прийняти нову постанову, якою задоволити заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами та скасувати рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, представника ЛМКП «Львівводоканал» - Засєдко М.В. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які покликається ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами встановлені судом під час розгляду справи. Судом встановлено, що нарахування оплати за послуги водопостачання та водовідведення здійснено з дотримання вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на таке.

Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22.04.2019, яке постановою Львівського апеляційного суду від 28.10.2019 залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівводоканал» про стягнення коштів відмовлено.

Окрім цього, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22.09.2009, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.01.2014, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30.10.2014, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.09.2018, які набрали законної сили, ухваленими у справах за позовами як ОСОБА_1 , так і ЛМКП «Львівтеплоенерго», нарахування позивачу плати за послуги водопостачання та водовідведення (за період до 2014 року) визнано таким, яке здійснено у відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктами 1-3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України передбачені підстави для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частина 4 ст. 423 ЦПК України передбачає, що не є підставою для перегляду за ново виявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з ч.5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Згідно з роз`ясненнями п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказана правова норма передбачає, що це мають бути обставини, вони повинні бути істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору, вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій ст. 423 ЦПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення за нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Верховний Суд у постанові від 29.08.2018 року у справі №552/137/15-ц зазначив, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається. Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України відсутні, а є підстави для перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом, а також, якщо обставини, визначені ч.2 ст. 361 ЦПК України 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. При вирішенні питання про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами суд має виходити з визначених ч.2 ст. 361 ЦПК 2004 року, ч.2 ст. 423 чинного ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як на нововиявлену обставину, ОСОБА_1 посилається на те, щовідповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому як ветерану війни, інваліду війни 3-ї групи, надано пільгу 100 % знижку за користування комунальними послугами для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Вважає, що вищевказана норма розповсюджується на усіх членів його сім`ї, зокрема, тих, які користуються пільгами як багатодітна сім`я відповідно до Закону України «Про охорону дитинства». При цьому нарахування вартості за послуги водопостачання та водовідведення для членів його сім`ї відбулось без врахування наданих позивачу пільг, у зв`язку з чим останнім понесено збитки. Окрім цього, стверджував відповідачем не враховано законодавчі акти щодо надання останньому права на пільги.

Як вбачається з матеріалів справи, вказані заявником обставини правомірності нарахування 100 % пільги з оплати за житлово-комунальні послуги на позивача та членів його сім`ї неодноразово вже були предметом судового розгляду, й будь-яких законодавчих змін у правовій регламентації відповідних правовідносин за цей час не відбулось.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими обставинами, такими, що мають істотне значення для вирішення спору, а відтак не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст.423 ЦПК України, докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини у справі "Христов проти України" (рішення від 19 лютого 2009 рок) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. (дивитися справу "Брумареску проти Румунії". (Brumarescu v. Romania) /GC/ N28342/95, п.61, ECHR 1999- УІІ).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. ( Справа Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia ) заява № 52854/99, п. 52,ECHR .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.04.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.