ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 травня 2021 року м. Чернівці

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

Владичана А.І., Височанської Н.К., Лисака І.Н.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Макеєва Надія Василівна, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання правочинів удаваними та недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Апелянтом ОСОБА_1 , разом із апеляційною скаргою заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №252269430 від 12.04.2021 року та №252323055 від 13.03.2021 року, витяг з сайту Шевченківського районного суду м. Чернівці та рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.12.2018 року у справі №727/10530/18 з Єдиного державного реєстру судових рішень, у якості доказів.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23 квітня 2021 року надано строк до 05 травня 2021 року для подання відзиву на апеляційну скаргу, та для можливості висловити свої міркування та заперечення щодо клопотання про долучення доказів.

05 травня 2021 року на адресу суду направлений відзив на апеляційну скаргу, та висловлено заперечення щодо залучення вказаних в клопотанні документів, оскільки такі документи не були надані в суді першої інстанції, і поважних причин для їх неподання апелянтом не зазначено.

Розглянувши клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

____________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/555/21

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 704/192/18.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У клопотанні повинно бути зазначено, зокрема, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Однак такого клопотання матеріали справи не містять.

Апелянтом зазначено, що дані докази - інформаційні довідки в суді першої інстанції не подавались у зв`язку з тим, що вказані в них обставини, що мають значення для справи, не з`ясовувались та не досліджувались, а суд першої інстанції не пропонував відповідачу надати додаткові докази для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Проте зазначені обставини не свідчать про наявність у відповідача незалежних від нього причин неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції. Надані відповідачем додаткові докази могли бути надані під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому будь-які об`єктивні причини його неподання відповідачем до суду першої інстанції відсутні.

Відповідач була обізнана із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та принцип диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суддею-доповідачем по справі в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовані всі питання щодо можливості призначення справи до судового розгляду.

Потреби в проведенні додаткових підготовчих дій немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання апелянта ОСОБА_1 , про долучення доказів відмовити.

Підготовку апеляційного розгляду справи закінчити.

Справу призначити до розгляду на 11:30 годину 19 травня 2021 року, про що повідомити учасників справи та їх представників.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.І. Владичан

Н.К. Височанська

І.Н. Лисак