Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/119/20
Провадження №: 2/332/17/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання : АДРЕСА_2 ) , ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (місцезнаходження: 03680 м. Київ вул. Фізкультури , буд. 28 Д ) , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (місцезнаходження : 69067 м.Запоріжжя вул. Сеченова, 25 а ) про визнання права власності та звільнення майна з під-арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначене наступне.

На підставі Договору оренди землі від 31.03.2006 р. приватному підприємцю ОСОБА_2 відповідно до рішення двадцять п`ятої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради №29/351 від «30» листопада 2005 р. було надано земельну ділянку площею 0,0037 га за адресою: АДРЕСА_3 строком до 10.04.2021 року. 16.12.2013 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено інвестиційний договір, за умовами якого позивачу було передано право забудови на земельній ділянці площею 0,0037 га за адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером :02:025:0137. Згідно із п. 1.4 Договору у результаті виконання своїх обов`язків по Договору у позивача виникло право власності на збудований об`єкт інвестування. Об`єктом інвестування є будівництво магазину-закусочної, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Фактично об`єкт інвестування магазин-закусочна був побудований у 2014 році, що підтверджують дані технічної інвентаризації, відображені у технічному паспорті.

02.10.2019р. головним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (наразі назва третьої особи змінилась на - Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого документу (виконавчого листа) №2-299/2011, виданого 12.03.2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу 800 864, 73 грн. описано і накладено арешт на таке майно: кіоск (зупинковий комплекс магазину) розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Відповідно, виконавцем не враховано того факту, що власником магазину- закусочної є позивач, а не боржник у рамках виконавчого провадження №32496735 ОСОБА_2 , а також те, що відповідно до проведеної технічної інвентаризації назва об`єкту «магазин-закусочна», а не «зупинковий комплекс магазину», як зазначено в описі. У зв`язку з цим просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 право власності на магазин-закусочну, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на земельній ділянці площею 0,0037 га, кадастровий номер :02:025:0137;

- виключити з постанови про опис та арешт майна боржника, винесеної головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гайдаш Ольгою Сергіївною від 02.10.2019 р. належний ОСОБА_1 магазин-закусочну, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на земельній ділянці площею 0,0037 га, кадастровий номер :02:025:0137 та зняти арешт з магазину-закусочної, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на земельній ділянці площею 0,0037 га, кадастровий номер :02:025:0137, накладений постановою про опис та арешт майна боржника, винесеної головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гайдаш Ольгою Сергіївною від 02.10.2019 р.

Ухвалою суду від 11.02.20р. відкрито провадження по справі (а.с.51-52).

17.08.20р. представник відповідача-1 ОСОБА_2 - адвокат Щемелініна Ю.В. надала суду відзив на позов, в якому позов визнала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити (а.с.67-69), надала суду заяву про розгляд справи без неї (а.с.95-96, 123).

Представник відповідача-2 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відзив на позов не надав, суду направив неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, своїх пояснень щодо позовних вимог та про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 21.12.2020р. закрито підготовче провадження по справі (а.с.100).

В судове засідання на 18.10.2021р. учасники процесу не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, суду надана заява про відкладення розгляду справи від представника позивача - адвоката Яковлевої Т.В. та від представника відповідача-2 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Гесня Т.В. (а.с.158, 154), третя особа про причини неявки суд не повідомила.

Але подальше відкладення справи суд не вбачає за можливе, оскільки справа перебуває в суді з 20.01.20р., неодноразово відкладалась за ініціативою, в т.ч. позивача.

Окрім того, в матеріалах справи міститься заява представника позивача - адвоката Яковлевої Т.В. від 21.12.20р. з проханням розглянути позов у її відсутність та позов задовольнити, позов підтримує (а.с.97).

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.10.2019р. головним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (наразі назва третьої особи змінилась на - Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого документу (виконавчого листа) №2-299/2011, виданого 12.03.2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу 800 864, 73 грн. описано і накладено арешт на таке майно: кіоск (зупинковий комплекс магазину) розташований за адресою: АДРЕСА_4 , що оформлено відповідною постановою державного виконавця від 02.10.2019р. (а.с.15-16).

Зазначені дії державного виконавця боржником не оспорені та в судовому порядку неправомірними не визнані.

Згідно позову земельна ділянка, на якій розташований спірний об`єкт нерухомості, перебувала в оренді ОСОБА_2 з 31.03.2006р. по 10.04.2021р.

Доказів того, що на момент опису та арешту майна, тобто станом на 02.10.2019р., арештований кіоск (зупинковий комплекс магазину) розташований за адресою: АДРЕСА_4 , належав на праві власності позивачу, суду надано не було.

На обґрунтування позовних вимог позивач надав суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188443073, в якому зазначено, що 11.10.2019р. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на інший об`єкт, а саме магазин-закусочну, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.25).

Отже, згідно вказаного витягу за позивачем зареєстровано право власності на зовсім інший об`єкт нерухомості, аніж той, який зазначено в постанові державного виконавця про опис та арешт майна ОСОБА_2 , тому права позивача порушені не були.

Окрім того, відповідно до ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У вказаному витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188443073 відсутні відомості про наявні обтяження щодо спірного об`єкта нерухомості. Реєстрація права власності на об`єкт відбулась 11.10.19р., тобто на момент складення державним виконавцем акту опису від 02.10.2019р. право власності позивач на спірний об`єкт ще не набув в силу ст.331 Цк України.

Але з`ясувати ці обставини у повному обсязі суд був позбавлений можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження за виконавчим документом (виконавчого листа) №2-299/2011, виданого 12.03.2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми боргу 800 864, 73 грн., суду надані не були, представник ВДВС до суду не з`являвся, клопотання про їх витребування суду сторонами не заявлялось.

При цьому згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приводу оренди земельної ділянки суд також вважає за необхідне зазначити таке.

В позові зазначено, що на підставі Договору оренди землі від 31.03.2006 р. приватному підприємцю ОСОБА_2 відповідно до рішення двадцять п`ятої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради №29/351 від «30» листопада 2005 р. було надано земельну ділянку площею 0,0037 га за адресою: АДРЕСА_3 , строком до 10.04.2021 року. В подальшому, 16.12.2013 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено інвестиційний договір, за умовами якого позивачу було передано право забудови на земельній ділянці площею 0,0037 га за адресою: АДРЕСА_4 з кадастровим номером :02:025:0137. Згідно із п. 1.4 Договору у результаті виконання своїх обов`язків по Договору був збудований об`єкт інвестування. Об`єктом інвестування є будівництво магазину-закусочної, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Отже, 10.04.2021р. сплив строк оренди вказаної земельної ділянки. Доказів пролонгації оренди вказаної земельної ділянки з боку Запорізької міської ради суду надано не було. Доказів того, що цільовим призначенням оренди вказаної ділянки було розміщення на ній позивачем ОСОБА_1 спірного об`єкта нерухомості суду також надано не було. Суду також не було надано доказів того, що Запорізька міська рада надавала дозвіл ОСОБА_1 на будівництво спірного об`єкта нерухомості на вказаній земельній ділянці.

За таких обставин суд вважає, що в якості відповідача по справі повинна також фігурувати Запорізька міська рада, оскільки з позову та наданих доказів вбачається, що земельна ділянка, на якій розташовано спірний об`єкт нерухомості, ані у власності, ані в оренді у ОСОБА_1 не перебувала і не перебуває, та як вбачається з позову, належить територіальній громаді.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правом представляти інтереси територіальної громадян і приймати від її імені рішення наділений представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів.

Тому, на думку суду, позов пред`явлено до неналежного відповідача, а саме суб`єктний склад відповідачів має не повний склад, оскільки цей позов має бути пред`явлено також до Запорізької міської ради. В компетенції саме Запорізької міської ради перебувають питання розпорядження та використання майна територіальної громади, тоді як в позові ставиться питання про визнання права власності на об`єкт, розташований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді.

При цьому суд в силу ст.51 ЦПК України позбавлений можливості за власною ініціативою змінювати відповідача та залучати інших осіб в якості співвідповідачів по справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Слід також зазначити, що представник позивача з`явився тільки в підготовчі судові засідання 09.06.20р. та 31.08.20, які були відкладені за його клопотанням для виклику відповідача та третьої особи. В ході всього розгляду справи суд намагався викликати позивача, відповідача та третю особу, щоб з`ясувати всі вищезазначені обставини, але представник позивача та представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надавали клопотання про відкладення розгляду (а.с.41-42, 73, 109-110, 133-134, 144-145, 154, 158), тому суд розглянув справу за наявними доказами та в межах заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2021р.

Суддя Р.В. Сінєльнік