Номер провадження: 22-ц/813/8573/21
Номер справи місцевого суду: 522/3965/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Науменко А.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено, сторони мешкають окремо. Суперечок про поділ майна позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі, у зв`язку з чим просила розірвати шлюб.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволений.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області, про що зроблено актовий запис № 151. Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, а саме в абзаці 7 установчої частини, виключивши з тексту судового рішення посилання на те, що «На час розгляду справи майнові вимоги будь-кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та встановив ті обставини, які не були предметом розгляду в межах заявлених позовних вимог.

В інший частині рішення суду не оскаржується.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Чумаченко С.О., представник ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції вірно зазначено про те, що під час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені, зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя відповідачем заявлено не було.

В судове засідання, призначене на 13 жовтня 2021 року ОСОБА_2 не з`явилася, була сповіщена належним чином (а.с. 65-66).

Від адвоката Чумаченко С.О., представника бамбул як Т.О. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 78-79).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , адвоката Шушулкової В.Д., представника ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що однією сім`єю сторони не проживають, спільного домогосподарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені, на час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені, у зв`язку з чим суд визнав, що майнового спору між сторонами немає та примирення між сторонами є неможливим.

Однак, з таким висновком суду в повному обсязі колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 30 квітня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області, про що зроблено актовий запис № 151, свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .

Від спільного шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалося, сторони мешкають окремо, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а оскільки їх шлюб носить формальний характер, просила про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду про те, що на час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені, у зв`язку з чим суд визнав, що майнового спору між сторонами немає.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами існує майновий спір, оскільки на час розгляду справи, ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Оскільки, суд першої інстанції не з`ясував під час розгляду справи про те, що між сторонами існує майновий спір, колегія суддів вважає, що рішення суду в мотивувальній частині підлягає зміні, з виключення посилання про відсутність між сторонам майнового спору.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року змінити.

Виключити із абз. 7 мотивувальної частини рішення посилання на те, що майнового спору між сторонами немає.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра