Провадження № 2/337/815/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Нетяги М.І.

представника позивача Коняшина А.М.

представника відповідача Тягунової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Савіхіна А.М. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 120 017,03 грн., а також - судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 11.03.2011 року отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 встановлених договором зобов`язань утворилась заборгованість, про стягнення якої просить позивач.

Ухвалою судді від 08.08.2019 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2019 року позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволена. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 120 017,03 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

16.02.2021 року суд за заявою відповідача ОСОБА_1 скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду.

04.03.2021 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень вказує, що вона у зв`язку із скрутним матеріальним становищем не змогла сплачувати грошові кошти за кредитним договором згідно з графіком платежів. Зазначила, що в анкеті-заяві позичальника не вказана процентна ставка, відсутні умови щодо сплати неустойки. Позивач просить стягнути заборгованість починаючи з 11.03.2011 року, проте розрахунок заборгованості починається з 02.09.2014 року. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки останній платіж був здійснений 25.04.2016 року, а із позовом банк звернувся до суду 30.07.2019 року, тобто більше ніж через три роки. Просила суд покласти на позивач судові витрати, пов`язані із витратами на правничу допомогу в сумі 21000 грн. (а.с. 91-97).

15.03.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із заявою про зменшення позовних вимог (а.с.100). Просить суд стягнути на свою користь:

- заборгованість за тілом кредиту в сумі 4740,66 грн.;

- заборгованість за простроченими відсотками в сумі 12449,05 грн.;

- пеню в сумі 63,27 грн.

22.03.2021 року представник АТ КБ «Приватбанк» подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву, погодилась із умовами та правилами надання банківських послуг, в яких зазначена процентна ставка, умови сплати неустойки та інші умови повернення кредиту. Посилається на те, що Банк не пропустив трирічний строк звернення до суду у зв`язку із тим, що термін дії картки, виданої ОСОБА_1 , до 31.01.2018 року, а з позовом до суду Банк звернувся 24.06.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача Коняшин А.М. позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Тягунова Г.В. проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

25.06.2006 року ОСОБА_1 на підставі письмової заяви отримала кредитну картку із кредитним лімітом 1500 гривень. В заяві вказана базова відсоткова ставка, яка складає 3% на місяць (а.с. 101-102).

Крім того, 11.03.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. В заяві вказано, що ОСОБА_1 приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.6).

02.09.2014 року ОСОБА_1 була видана кредитна картка № НОМЕР_1 , термін дії картки НОМЕР_2 (а.с.103).

Відповідно до розрахунку заборгованості, у ОСОБА_1 за кредитним договором від 25.01.2006 року утворилась заборгованість перед Банком, яка становить 281 560,09 грн. та складається із:

-тіла кредиту в сумі 4740,66 грн.;

-заборгованості за відсотками в сумі 274919,43 грн.;

-пені в сумі 1900 грн.

Із виписки за кредитним договором (а.с. 110-112) видно, що ОСОБА_1 знімала з картки грошові кошти, платила карткою за товари в магазинах, поповнювала баланс картки. Останній раз ОСОБА_1 поповнила готівкою картковий рахунок 25.04.2016 року на суму 1000 грн., що свідчить про визнання нею свого боргу перед позивачем.

Суд прийшов до висновку, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.03.2011 року шляхом підписання анкети-заяви.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530ЦКУкраїни за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідачем у справі не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 4740,66 грн., доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення кредитних коштів.

Банк надав суду анкету - заяву від 25.06.2006 року в якій зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом 3,00% в місяць (36 % річних) (а.с. 101-102). Проте із розрахунку заборгованості видно, що Банк нараховував проценти як у передбаченому розмірі, так і у підвищеному розмірі 3.6%, на місяць. Тому стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами у сумі 12449,05 грн. суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 підписала заяву, в якій визначений розмір процентів за користування кредитними коштами, то вимоги про стягнення з ОСОБА_1 відсотків підлягають частковому задоволенню, виходячи з процентної ставки 3,0 % на місяць в межах заявлених позовних вимог, що не перевищує строк дії кредитної картки.

Суд розраховує суму заборгованості по процентам за період з 02.09.2014 по 30.09.2020 року, керуючись наступною формулою:

4740,66 грн. х 36% х 2220 днів / 365 / 100 = 103,80 грн.

Таким чином, за період з 02.09.2014 по 30.09.2020 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки 3,0 % на місяць становить 103,80 грн.

В заяві про зменшення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» заявило додаткову вимогу про стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 63,27 грн. При цьому у первісній позовній заяві вимоги про стягнення неустойки не заявлялись, у відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що Банк не просить стягнути пеню з відповідача. Позивач не вказав за який період нарахована пеня в сумі 63,27 грн., не доданий відповідний розрахунок. У зв`язку із цим, вимоги про стягнення неустойки є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Проаналізувавши доводи ОСОБА_1 щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог, суд виходить із того, що термін дії кредитної картки № НОМЕР_1 , встановлений до 01/2018. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки відповідача.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Суд вважає, що Банк довідався про порушення свого порушеного права на повернення кредитних коштів разом із закінченням строку дії кредитного договору, який відповідає строку дії картки, тобто в січні 2018 року. Тому, звернувшись до суду із позовом 30.07.2019 року, Банк не пропустив строки позовної давності.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1921 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд задовольнив 4,03% позовних вимог (120017,03/100*4,03= 77,41). Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 77,41 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 530, 546, 549,551, 612, 625, 629, 1054 ЦК України, ст. 13, 141, 178, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д (, МФО 305299, р/р № НОМЕР_4 ):

- заборгованість за кредитним договором у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 46 (сорок шість) копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4740,66 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 103,80 грн.;

- судовий збір у розмірі 77 (сімдесяти семи) гривень 41 (сорока однієї) копійки.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26.04.2021 року.

Суддя: А.М. Котляр