Справа № 486/1691/21
Провадження № 2-з/486/48/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Волкової О.І.

при секретарі - Тодоренко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотріального округу Грисюк О.В.; Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

21.10.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, справу розподілено судді Волковій О.І.

22.10.2021 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 листопада 2021 року на 14 годину 00 хвилин у залі судових засідань № 4 (2-й поверх), в приміщенні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, вул. Дружби народів 3-а.

Одночасно з позовною заявою позивачем було надано заяву про забезпечення позову, яку обгрунтовано тим, що предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню про стягнення з заявника на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості на загальну суму 26111 гривень 86 копійок, тому є загроза втрати всієї суми грошових коштів, що передбачено стягнути за оспорюваним виконавчим написом, а також ускладненням їх повернення, у разі задоволення позову.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, якіберуть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих представником позивача на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України.

Пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається із специфіки вказаного виду забезпечення позову (зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку) підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, оскільки саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, із наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та заявлений представником позивача захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи предмет позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе зупинити стягнення за виконавчими написами зазначеними представником позивача у заяві про забезпечення позову.

Враховуючивикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 12 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за №75669 до набрання законної сили судовим рішенням за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотріального округу Грисюк О.В.; Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційн аскарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Відповідно до частини третьої Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, строки, визначен істаттею 354 цього Кодексу, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину (Розділ XII доповнено пунктом 3 згідноіз Законом № 540-IX від 30.03.2020).

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова