ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №2-2107/10

Номер провадження 22-ц/816/691/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І..

учасники справи:

стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2021 року в складі судді Клименко А.Я., постановлену в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-2107/2010 від 26 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в сумі 58776,28 доларів США, штрафу - 16488 грн, пеню - 30149,04 грн, судового збору - 566,66 грн, витрат по сплаті ІТЗ - 40 грн, у зв`язку з втратою його оригіналу та поновити строк для пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа.

Заяву обґрунтовує тим, що вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у ВДВС СМУЮ, постановою державного виконавця від 08 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження. З метою встановлення стану виконавчого провадження у даній справі, АБ «Укргазбанк» здійснив пошук відповідної інформації в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та виявив інформацію про наявність постанови державного виконавця від 30 жовтня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу. Однак АБ «Укргазбанк» не отримував ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, ні оригіналу виконавчого листа у справі № 2-2107/2010, у зв`язку з чим не може повторно пред`явити його до виконання. Також у заяві зазначає, що АБ «Укргазбанк» отримав інформацію про повернення виконавчого документа стягувачу лише у серпні 2020 року і жодних документів з цього приводу раніше не отримував, а отже до цього часу не знав про винесення постанови про повернення виконавчого документу. А тому вважає, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2021 року заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-2107/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в сумі 58776,28 доларів США, штрафу - 16488 грн, пеню - 30149,04 грн, судового збору - 566,66 грн, витрат по сплаті ІТЗ - 40 грн.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-2107/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в сумі 58776,28 доларів США, штрафу - 16488 грн, пеню - 30149,04 грн, судового збору - 566,66 грн, витрат по сплаті ІТЗ - 40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк».

Апеляційна скарга мотивована тим, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа відносно ОСОБА_1 розпочався 12 січня 2011 року (наступний день після набрання рішенням законної сили) та сплив 12 січня 2014 року (три роки з дня наступного після набрання рішенням законної сили), однак стягувач пред`явив виконавчий лист до Державної виконавчої служби 08 вересня 2014 року, тобто вже після спливу строку пред`явлення його до виконання за відсутності підстав для його переривання або ухвали суду про його поновлення. Однак, не зважаючи на це виконавчою службою було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження, про яке боржник повідомлений не був через що не міг вжити заходів щодо його оскарження.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив ще до моменту його втрати під час повернення стягувачу на підставі постанови від 30 жовтня 2014 року, питання поновлення якого Банк у поданій ним у лютому 2021 року заяві не ставить.

Вказує, що ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката лише у лютому 2021 року, тобто більш ніж через п`ять років після спливу строку пред`явлення його до виконання (30 жовтня 2015 року), встановленого ст. ст. 22, 23 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції Закону 1697 VII від 26 жовтня 2014 року, при цьому представником Банку до заяви не додано жодних доказів, підтверджуючих наявність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення Григорець Г.М., представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - Михна А.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явленням виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 до виконання, виходив з обґрунтованості заяви стягувача АТ АБ «Укргазбанк».

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За положеннями ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно п.п. 17.4 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2010 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 28 лютого 2011 року по справі № 2-2107/2010 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» суму за кредитним договором 58776,28 доларів США, пеню 30149 грн 04 коп. та штраф 16488 грн в солідарному порядку. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» судовий збір 1700 грн, в дольовому порядку по 566 грн 66 коп., з кожного витрати з ІТЗ 120 грн, в дольовому порядку по 40 грн з кожного. В рахунок погашення боргу звернуто стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 (а.с. 101 - 103, 125).

На виконання рішення суду представником стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» було отримано виконавчі листи (а.с. 106).

Постановою державного виконавця від 08 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 44700062 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с. 198).

Постановою державного виконавця від 30 жовтня 2014 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві (а.с. 199).

Відповідно до довідки, виданої Зарічним ВДВС у місті Суми ПСМУ МЮ (м. Суми) від 06 серпня 2020 року № 16/87854, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 06 серпня 2020 року на виконанні у відділі виконавчий лист по справі № 2-2107/2010, виданий 26 січня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення боргу з ОСОБА_1 , не зареєстровано та на виконанні не перебуває (а.с. 200).

У заяві зазначено, що на адресу стягувача виконавчий лист не повернувся, оригінал виконавчого листа втрачено.

Місцевий суд, з точки зору суду апеляційної інстанції, прийшов до правильного висновку про те, що заявник був позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк, у зв`язку із втратою оригіналу виконавчого листа, а про повернення виконавчого документу стягувачу стало відомо лише у серпні 2020 року.

Відтак, вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», на переконання апеляційного суду є обґрунтованими, оскільки воно пропустило строк для пред`явлення виконавчого листа з поважних причин, а за відсутності такого є необхідність у його видачі.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що ухвалене місцевим судом рішення підлягає виконанню відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, відповідно до пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а за положеннями пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року - невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно ж усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (справа «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року); було б незрозуміло, якби стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Шмалько проти України» рішення від 20 липня 2004 року), а також існування судового рішення, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що воно буде її виконано.

За таких обставин та на переконання суду апеляційної інстанції, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження при перегляді справи апеляційним судом.

Інші доводи апеляції, зокрема, про відсутність доказів втрати виконавчого листа, відсутність у заявника поважності причин пропуску строку подачі виконавчого листа, з точки зору суду апеляційної інстанції та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволеннях вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 в суді першої інстанції не надала доказів про те, що виконавчий лист не втрачений, а також про те, що банку було відомо раніше про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачу. Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що сам факт відсутності виконавчого листа у стягувача свідчить про його втрату.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в частині видачі дубліката виконавчого листа в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина