Єдиний унікальний номер 235/6586/19
Номер провадження 22-ц/804/633/21
Єдиний унікальний номер 235/6586/19 Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Номер провадження 22-ц/804/633/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №235/6586/19 за позовом ОСОБА_1 до Покровської районної державної адміністрації Донецької області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 ,

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2020 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживала однією сім`єю з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувались один про одного.

Також зазначала, що дітей, як і інших родичів, у ОСОБА_6 не було, тому осіб, які могли б успадкувати майно померлого, немає. За життя ОСОБА_6 не залишив заповіту, тому вона є єдиною спадкоємицею його майна.

Просила встановити факт її проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю з 2012 року по день його смерті.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції від позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно відмовилась. Вказана відмова була прийнята судом, про що 02 грудня 2020 року Красноармійським міськрайонним судом було постановлено відповідну ухвалу. (т.І, а.с. 237, 239)

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської районної державної адміністрації Донецької області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини, задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 однією сім`єю з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2020 року доповнено рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2020 року після абзацу другого абзацами третім та четвертим такого змісту: «Стягнути з Покровської районної державної адміністрації Донецької області на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 768,40 гривень». «Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений нею за квитанціями від 19 вересня 2019 року в сумі 53,60 гривень згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182, з наступними змінами та доповненнями».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягали застосуванню, неправильно встановив обставини справи, які мали значення для вірного вирішення справи, не дослідив повно та всебічно докази по справі.

Також зазначає, що стороною позивача допущено порушення порядку та строків подання доказів до суду у вигляді фотографій.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

До Донецького апеляційного суду від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , надійшов відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих письмових доказів на підтвердження того, що позивач та померлий проживали однією сім`єю та були пов`язані спільним побутом.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача Покровської районної державної адміністрації Донецької області не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

В судове засідання апеляційного суду треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Від представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 25 лютого 2019 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 109.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з транспортного засобу OPEL Omega, реєстраційний № НОМЕР_1 , що належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_2 , та земельної ділянки площею 0,1109 га, що розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 061455.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Чичекової Г.С. від 13 листопада 2019 року № 542/02-14 після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу 4 березня 2019 року за № 10/2019.

Із заявою про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 4 березня 2019 року за № 23 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 20 березня 2019 року за № 32 звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 19 червня 2019 року за № 66 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також судом встановлено, що з заявою про відзив заяви про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 19 червня 2019 року за № 67 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також ОСОБА_4 було подано 19 червня 2019 року за № 68 заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із заявою про прийняття спадщини після спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 21 червня 2019 року за № 70 ОСОБА_1 .

В спадковій справі №10/2019 після ОСОБА_6 міститься рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року (справа № 310/2429/19, 2-о/310/155/19), яке набрало законної сили 28 травня 2019 року, про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 8 квітня 2020 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року скасовано, заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Чичекова Г.С., про встановлення факту проживання однією сім`єю залишено без розгляду, заявникам роз`яснено право подати позов на загальних підставах.

Також судом встановлено, що згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 19 листопада 2014 року №, виданої Управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради Донецької області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , перемістився в АДРЕСА_2 , реєстрація за цією ж адресою ОСОБА_6 зареєстровано з 23 вересня 2015 року

Рішенням Селидівської міської ради від 18 листопада 2015 року № 7/1-28 вулиця Щорса в м. Селидове перейменована у вулицю Сонячна.

Згідно копії акту про проживання, складеного 28 лютого 2019 року головою правління ОСБББ «СОЮЗ-5» в присутності свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 також разом із нею без реєстрації з 2012 року мешкав ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У відповідності до копії довідки ОСББ «СОЮЗ-5» № 273 від 28 лютого 2019 року ОСОБА_6 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Разом із ним за вищевказаною адресою на час його смерті мешкала співмешканка ОСОБА_1 . Родина мешкала разом, вели сумісне господарство з 2012 року по 2019 рік.

З копії відповіді Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 березня 2020 № 3565/04 вбачається, що ОСОБА_6 , перебував на обліку в Управлінні та отримував пенсію за віком з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2019 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 109 від 25 лютого 2019 року. Був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Допомога на поховання була виплачена ОСОБА_1 на підставі наданих копій документів: свідоцтва про смерть, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, паспортних даних отримувача допомоги на поховання.

Крім цього судом встановлено, що відповідно до Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509 (зі змінами та доповненнями), ОСОБА_6 було зареєстровано в Єдиній базі даних внутрішньо переміщених осіб та видано довідку про взяття на облік від 18 листопада 2014 року № .

Із заявою про призначення будь-яких видів державних соціальних допомог ОСОБА_6 до Управління не звертався.

14 грудня 2016 року ОСОБА_6 звертався до Управління для проходження фізичної ідентифікації.

16 грудня 2016 року робочою групою була здійснена перевірка місця фактичного проживання/перебування ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . На момент проведення перевірки ОСОБА_6 був присутній вдома, про що складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16 грудня 2016 року № 821/1. Фактичне місце проживання підтверджено.

05 червня 2019 року на підставі повідомлення Селидівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про громадян, які померли за лютий 2019 року, довідку від 18 листопада 2014 року № , видану на ОСОБА_6 , було закрито причиною «помер».

Згідно повідомлення Центру первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради від 30.03.2020р. № 01-6/344 ОСОБА_6 , проживав за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований як вимушено переміщена особа, знаходився під наглядом сімейного лікаря з 23 січня 2015 року по 06 лютого 2019 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно записів в амбулаторній картці зареєстровані неодноразові звернення до сімейного лікаря. Консультований травматологом (10 вересня 2015 року), кардіологом (03 грудня 2018 року).

Згідно договору-замовлення № 33 на здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг суб`єктами господарювання, укладеного між ОСОБА_1 та КП «Комунальник м. Селидове», копією накладної № 1 від 23 лютого 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 понесені витрати на поховання на загальну суму 19000 гривень, копією наданого позивачем свідоцтва про поховання № 33, виданого КП «Комунальник м. Селидове», згідно якого ОСОБА_6 похований 23 лютого 2019 року на ділянці № НОМЕР_3 , ряд АДРЕСА_4 , місце АДРЕСА_5 , про що в Книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблений відповідний запис 25 лютого 2019 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 однією сім`єю з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 об`єктивно підтверджений сукупністю досліджених доказів у вигляді пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та сукупністю письмових доказів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам, встановленим обставинам та нормам матеріального закону.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства засадами судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 2-4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Під спадкуванням відповідно до ст.1216 ЦК України розуміється перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що наявні в матеріалах справи письмові докази, які були предметом дослідження в суді першої інстанції та їм надано відповідну оцінку, в повній мірі підтверджують посилання позивача ОСОБА_1 на постійне проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 з 2012 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обов`язковими умовами для визнання осіб членами однієї сім`ї є їх спільне проживання, ведення спільного господарства і бюджету, здійснення ними спільних витрат, у тому числі на купівлю майна для спільного користування, на утримання спільного житла та його ремонт. Про належність осіб до членів однієї сім`ї свідчить надання ними взаємної допомоги й утримання одне одному, а також виникнення між ними інших прав та обов`язків, які ґрунтуються на реальних сімейних відносинах.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано на те, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

З наведених положень можливо встановити ознаки подружніх відносин, зокрема ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року по справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20), від 20 січня 2021 року по справі № 178/90/18-ц (провадження № 61-12353св20), від 03 березня 2021 року по справі № 127/28507/15-ц (провадження № 61-7378св20).

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріалами справи містять належні та допустимі докази на підтвердження факту, що на час смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_1 проживала з ним однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального закону при дослідженні наявних в матеріалах справи письмових доказів або при допиті свідків.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , а також наявність у них взаємних прав і обов`язків, ведення спільного побуту.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального закону при прийнятті доказів у вигляді фотографій не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду від 10 липня 2019 по справі №369/5481/16-ц, від 29 січня 2020 року по справі №379/3191/15-ц, від 28 грудня 2020 року по справі №482/2163/17, від 27 лютого 2019 року по справі № 522/25049/16-ц, є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах спір розглянутий за інших фактичних обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону і підстави для його скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст постанови складено 28 квітня 2021 року.

Головуючий О.І. Корчиста