Справа №949/1399/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією згідно закону, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття.

Крім того, просить стягувати з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на її утримання, в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який 07 червня 2017 року розірвано рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області. З червня місяця 2018 року вона стала проживати з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них є неповнолітня дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач офіційно записаний батьком їхнього сина у свідоцтві про народження. Однак спільне життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги у них так і не склалося. Поведінка відповідача та його ставлення до неї змусила її 15 листопада 2020 року припинити їхнє спільне проживання. З того часу відповідач їй ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не бере участі в його вихованні. Син постійно потребує матеріальної допомоги і все це лежить на ній, хоча його утримання є рівним обов`язком як матері так і батька. Всім необхідним вона змушена його забезпечувати самостійно, який знаходиться на повному її утриманні, але її коштів на потреби сина у неї не вистачає. Вона і сама потребує утримання, так як доглядає за їхнім сином. Відповідач їздить на сезонні роботи і, з його слів, заробляє по 19 тис.грн. в місяць, які витрачає на свої власні потреби. Оскільки відповідач є достатньо матеріально забезпеченим, то з урахуванням вищезазначених обставин вважає за необхідне поставити вимогу про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі по 1800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку у розмірі 1300 грн. щомісячно.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області було розірвано (а.с.4).

Як зазначила позивач, з червня місяця 2018 року вона з відповідачем стала проживати у фактичних шлюбних відносинах.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.04.2019 року вбачається, що батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач - ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно довідки №716/1 від 17.11.2020 року, виданої Лісівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області вбачається, що дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.11).

Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

'У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів.

Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Як вбачається з довідки №714 від 17.11.2020 року, виданої Лісівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області (а.с.10) дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України).

Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, а дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити в повному обсязі та призначити відповідачу аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, оскільки такі розміри аліментів будуть відповідати інтересам як дитини, так і дружини, обставинам справи і вимогам Закону.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Датою подачі позову до суду є 26 листопада 2020 року.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст. 141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави у розмірі, визначеному на день подачі позову.

Керуючись ст.ст. 75, 77, 80, 84, 150, 180-184, 191СК України, статтями 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. (одна тисяча вісімсот гривень), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з індексацією згідно закону, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 26.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 аліменти на її утримання, в розмірі 1300 грн. (одна тисяча триста гривень) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 26.11.2020 року та до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 частини 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.